П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/6455/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.   
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
17 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КІРАБУД" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Державної податкової  служби України про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області за №1736943/40908698, №1736948/40908698 та №1736951/40908698 від 15.07.2020 року про відмову в реєстрації податкових накладних №9, №10 та №11 від 16.06.2020 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №9, №10 та №11 від 16.06.2020 року, складені та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "КІРАБУД".
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року позов задоволено в повному обсязі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у Хмельницькій області, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Серед іншого відповідачем подано клопотання про заміну Головного управління ДПС в Хмельницькій області його правонаступником.
Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За приписами ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" (далі - Постанова № 893) вирішено ліквідувати, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, до якого у тому числі, включено Головне управління ДПС у Вінницькій області.
Абзацом 3 п. 2 Постанови №893 установлено, що територіальні органи ДПС України, що ліквідуються відповідно до п.1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення ДПС України територіальних органів згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається ДПС України після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи ДПС України, що будуть утворені згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, та заповненням 30% вакансій.
В абзаці 4 п. 2 Постанови №893 закріплено, що права та обов`язки територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови, переходять до ДПС України та її територіальних органів.
Наказом ДПС України від 30.09.2020 року №529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" вирішено утворити як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Вінницькій області.
Наказом ДПС України від 24.12.2020 року №755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 Постанови №893.
Таким чином, з 01.01.2021 року всі права та обов`язки Головного управління ДПС в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 43142957) перейшли до його правонаступника - Головного управління ДПС в Хмельницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44070171).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та замінити Головне управління ДПС в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 43142957) його правонаступником - Головним управлінням ДПС в Хмельницькій області, відокремленим підрозділом ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44070171).
Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому викладені заперечення проти доводів податкового органу, як таких, що є необгрунтованими та такими, що не належать до задоволення.
Також судом апеляційної інстанції було надано оцінку клопотанню відповідача щодо проведення судового розгляду справи за участі сторін та в режимі відеоконференції.
Так, проаналізувавши апеляційну скаргу, зміст оскаржуваного рішення, наявні у матеріалах справи докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення та, зважаючи на характер спірних правовідносин, колегія суддів не встановила необхідності проводити розгляд справи у судовому засіданні за участі сторін в режимі відеоконференції.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
З матеріалів справи встановлено наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.10.2016 року. Основним видом господарської діяльності є, зокрема, будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20).
13.03.2020 та 14.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ТИНКТУРА" (замовник) уклали договори підряду №13/03/20, №14/04/20 та №14/04/20-1 відповідно.
Згідно з пунктом 2.1 вказаних договорів виконавець зобов`язується виконати на умовах даного договору "Перепланування та оздоблення нежилих приміщень з №1 по №17 (групи приміщень №113), розташованих за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, вулиця Січневого повстання, будинок 11А (Літера Б)". 
Пунктом 6.1. договору підряду №13/03/20 визначено, що вартість та витрати по виконанню складають 1133473,11 грн., договору підряду №14/04/20 - 88841,64 грн., та договору підряду №14/04/20-1 - 214904,89 грн. 
На виконання умов договорів підряду №13/03/20 від 13.03.2020, №14/04/20 та №14/04/20-1 від 14.04.2020 позивач виконав роботи для замовника, та за фактом отримання оплати склав податкові накладні №9, №10, №11 від 16.06.2020, які надіслав для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
ДПС України надіслало позивачу квитанції від 01.07.2020 року про зупинення реєстрації вказаних податкових накладних, вказавши, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, та запропонувало надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
13.07.2020  року позивачем надіслано відповідачу повідомлення №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, а саме: договір підряду №13/03/20 від 13 березня 2020 року; договірну ціну до договору підряду №13/03/20 від 13 березня 2020 року; акт №91 від 16.06.2020 року; рахунок на оплату від 16.06.2020 року №40; платіжне доручення від 19 червня 2020 року №228; платіжне доручення від 22 червня 2020 року №230; платіжне доручення від 23 червня 2020 року №237; платіжне доручення від 24 червня 2020 року №238; платіжне доручення від 25 червня 2020 року №239; платіжне доручення від 26 червня 2020 року №240; платіжне доручення від 30 червня 2020 року №241; договір підряду №14/04/20 від 14 квітня 2020 року; договірну ціну до договору підряду №14/04/20 від 14 квітня 2020 року; акт №92 від 16.06.2020 року; рахунок на оплату від 16.06.2020 року №38; платіжне доручення від 17 червня 2020 року №224; договір підряду №14/04/20-1 від 14 квітня 2020 року; договірну ціну до договору підряду №14/04/20-1 від 14 квітня 2020 року; акт №93 від 16.06.2020 року; рахунок на оплату від 16.06.2020 року №39; платіжне доручення від 18 червня 2020 року №226; платіжне доручення від 19 червня 2020 року №227; виписку з банківського рахунку по контрагенту ТОВ "Тинктура"; картку рахунку 361; інформацію про ліцензію на право виконання будівельних робіт; додаток до ліцензії - перелік видів робіт; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки №0310.19.68 від 31.10.2019; витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на склад. 
В подальшому, рішеннями від 15.07.2020 року №1736943/40908698, №1736948/40908698, №1736951/4090869 відповідач відмовив позивачу у реєстрації податкових накладних №9, №10, №11 від 16.06.2020. Підставою для відмови слугувало ненаданням платником податку договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. В додатковій інформації зазначено, що платником не надано достатній пакет документів для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних  в ЄРПН, а саме: відповідно до наданого пакету документів не можливо встановити об`єкт та період проведення будівельно-оздоблювальних робіт. В актах надання послуг не вказано об`єкт (назва і адреса). період, види та обсяг проведених будівельно-оздоблювальних робіт.
15.07.2020 позивач подав до ДПС України скарги на рішення від 15.07.2020 року №1736943/40908698, №1736948/40908698, №1736951/4090869. 
Рішенням ДПС України від 24.07.2020 №38184/40908698/2, №38364/40908698/2 та №38401/40908698/2 скарги залишені без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної без змін. 
Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у реєстрації податкових накладних протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідачами не доведено належними доказами факт надання платником податку (позивачем) копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або є недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
В свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).
Так, пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
У пункті 201.16 ПК України закріплено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Зі змісту пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29/12/2010 року (з наступними змінами та доповненнями, далі Порядок № 1246) слідує визначення, що податкова накладна-електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.
Крім того, пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Аналогічні норми містяться і у підпункті 201.16.1. пункту 201.16. статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2. статті 74 цього Кодексу.
При цьому, підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України унормовано, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/ розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
01.01.2018 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" № 2245-VIII від 07.12.2017.
Вказаним Законом, пункт 201.16. ПК України викладено в новій редакції, за якою: "Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України".
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 на виконання вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України затверджено Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Пунктом 6 Порядку №1165 визначено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).
У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Відповідно до пункту 25 Порядку № 1165 комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.
Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком (пункт 26 Порядку № 1165).
Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за №1245/34216, затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №520), який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту  201.16  статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 2-4 Порядку №520 прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Пунктом 5 Порядку № 520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Відповідно до пункту 44 Порядку № 1165 комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні).
Згідно з пунктом 11 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Як з`ясовано з матеріалів справи, у квитанціях від 01.07.2020 про зупинення реєстрації податкових накладних №9, №10, №11 від 16.06.2020 відповідач запропонував надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про рсєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
На виконання вимог контролюючого органу, позивач надіслав пояснення та копії документів щодо виконання умов договорів підряду №13/03/20 від 13 березня 2020 року, №14/04/20 від 14 квітня 2020 року та №14/04/20-1 від 14 квітня 2020 року. 
Зокрема, 13.07.2020 року позивач надіслав відповідачу повідомлення №1 про подання пояснень та копії документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, а саме: договору підряду №13/03/20 від 13 березня 2020 року; договірної цін до договору підряду №13/03/20 від 13 березня 2020 року; акту №91 від 16.06.2020 року; рахунку на оплату від 16.06.2020 року №40; платіжного доручення від 19 червня 2020 року №228; платіжного доручення від 22 червня 2020 року №230; платіжного доручення від 23 червня 2020 року №237; платіжного доручення від 24 червня 2020 року №238; платіжного доручення від 25 червня 2020 року №239; платіжного доручення від 26 червня 2020 року №240; платіжного доручення від 30 червня 2020 року №241; договору підряду №14/04/20 від 14 квітня 2020 року; договірної ціни до договору підряду №14/04/20 від 14 квітня 2020 року; акту №92 від 16.06.2020 року; рахунку на оплату від 16.06.2020 року №38; платіжного доручення від 17 червня 2020 року №224; договору підряду №14/04/20-1 від 14 квітня 2020 року; договірної ціни до договору підряду №14/04/20-1 від 14 квітня 2020 року; акту №93 від 16.06.2020 року; рахунку на оплату від 16.06.2020 року №39; платіжного доручення від 18 червня 2020 року №226; платіжного доручення від 19 червня 2020 року №227; виписки з банківського рахунку по контрагенту ТОВ "Тинктура"; картки рахунку 361; інформації про ліцензію на право виконання будівельних робіт; додатку до ліцензії - перелік видів робіт; дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки №0310.19.68 від 31.10.2019; витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на склад.
При цьому колегія суддів зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на підпункт Критеріїв оцінки призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.        
Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 по справі №0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 у справі №  824/245/19-а.
Верховний Суд у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.
Таким чином, під час зупинення реєстрації спірних податкових накладних ДПС у Хмельницькій області застосував критерії ризиковості здійснення операцій до податкових накладних, що не відповідає наведеним вище приписам пунктів 6, 7 Порядку №1165 та свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації податкових накладних. Крім того, в оскаржуваних рішеннях відповідач зазначив підставу для відмови в реєстрації податкових накладних іншу ніж у квитанціях, якими зупинив реєстрацію податкових накладних.
Водночас, суд звертає особливу увагу на той факт, що приймаючи рішення про реєстрацію податкових накладних, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд, за результати розгляду цієї справи не робить висновків щодо реальності господарських операцій за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкових накладних.
Отже, зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів щодо ризиковості здійснення операцій, та на те, що наданих контролюючому органу документів та письмових пояснень було достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.
Посилання податкового органу на те, що оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних містили інформацію з чітко визначеним переліком документів, необхідних для реєстрації податкових накладних, судовою колегією відхиляється, оскільки вказаний перелік необхідно було відобразити в раніше надісланих квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних, що надало б можливість позивачу усунути виявлені неточності та надати саме ті документи, які потребував податковий орган.
Висновок відповідача в оскаржуваних рішеннях про неможливість встановлення об`єкту та періодів проведення будівельно-оздоблювальних робіт, оскільки в актах надання послуг не вказано об`єкт (назва і адреса), період, види та обсяг проведених будівельно-оздоблювальних робіт, спростовується встановленими судом першої інстанції обставинами, а саме тим, що в актах зазначається номер договору, на підставі якого виконувалися роботи, а сам договір містить інформацію про назву об`єкту та його адресу, період виконання робіт - між датою укладання договору та датою складання акту, а обсяг та види робіт визначені у додатку №1 до договору - в договірній ціні. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за доцільне наголосити на необґрунтованості відмови фіскального органу в силу не належного оформлення квитанції, а саме не зазначення яких саме пояснень та документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди при розгляді справ застосовують рішення та практику Європейського суду з прав людини як джерело право.
Водночас, у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП], заява N48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, «Megadat.comS.r.l. проти Молдови», заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п.74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п.37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», п.128, та «Беєлер проти Італії», п.119).
Так, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії», п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява N 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії», заява N 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
Проте, у спорі між сторонами недотримано відповідачем принципу «належного урядування» у розумінні практики Європейського суду з прав людини. А саме, надсилаючи позивачу квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних, відповідач не діяв у належний, чіткий та якомога послідовніший спосіб. Підтвердженням цього є пропозиція відповідача щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних, носить загальний характер, а з їх змісту неможливо встановити, які саме документи платнику необхідно надати.
В свою чергу, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії свідчить про його протиправність.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 жовтня 2018 року (справа №822/1817/18), в ухвалі Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 2 квітня 2019 року у справі №819/1073/19.
З огляду на зазначене, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення є протиправними, оскільки платником податків надані відповідачу всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації яких відмовлено.
Факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування у ЄРПН не спростовує ні факту здійснення платником податків господарських операцій, ні факту наявності дати виникнення саме переходу майнових прав на об`єкт нерухомості, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складаються податкові накладні/розрахунки коригування.
Враховуючи наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також враховуючи те, що такі документи були надані контролюючому органу, колегія судів доходить висновку, що суд першої інстанції вірно встановив відсутність у відповідача достатніх підстав для відмови у проведенні реєстрації податкових накладних позивача, а отже рішення відповідачів про відмову у реєстрації спірних податкових накладених, - є протиправними.
Судова колегія не надає оцінку висновкам суду першої інстанції щодо позовних вимог в частині зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних та щодо розподілу судових витрат, оскільки останні не були предметом оскарження в межах даного апеляційного провадження, позаяк апеляційна скарга жодних заперечень стосовно вказаних питань не містить. 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що за з`ясованих та встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

                    Постанова суду складена 17 травня 2021 року (у зв`язку з перебуванням суддів Білої Л.М. у період з 05.04.2021 року по 23.04.2021 року на лікарняному, а у період з 26.04.2021 по 30.04.2021 у відпустці, Курка О.П. у період з 05.05.2021 року по 14.05.2021 року у відпустці).

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Курко О. П.