ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3833/21 Справа № 201/400/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2021 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу. 
       14 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.
       В обґрунтування зазначеної заяви представник позивача зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
       Враховуючи вищевикладене, заявник просив суд накласти арешт на майно та грошові кошти, які знаходяться на будь-яких банківських рахунках, у межах ціни позову 38524,29 доларів США (еквівалент - 1077543,65 грн.), що відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та які будуть виявлені під час здійснення виконавчого провадження (а.с. 7-9).
       Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.
       До набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/400/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу вжито заходи забезпечення позову шляхом:
       накладення арешту на майно та грошові кошти, які знаходяться на будь-яких банківських рахунках, у межах ціни позову 38524,29 доларів США (еквівалент - 1077543,65 грн.), що відкриті на ім`я ОСОБА_1 та які будуть виявлені під час здійснення виконавчого провадження (14-16).
       Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу, у задоволенні заяви відмовити (а.с.18-28).
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
       Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновками суду першої інстанції.
       Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
       Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Перелік видів такого забезпечення передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК, який не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.
       Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, де окрім арешту, п. 2 ч. 1 вказаної статті є - заборона вчиняти певні дії.
       Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
       Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
       Окрім того, відповідно до вищезгаданих роз`яснень Пленуму ВСУ, судам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
       З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу.
       Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
       При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
       Однак, арешт є крайнім заходом забезпечення позову, який полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.
       Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       За таких обставин оскаржена ухвала суду першої інстанції про накладення арешту на майно та грошові кошти, які знаходяться на будь-яких банківських рахунках, у межах ціни позову 38524,29 доларів США (еквівалент - 1077543,65 грн.), що відкриті на ім`я ОСОБА_1 та які будуть виявлені під час здійснення виконавчого провадження, на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
       Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2021 року - скасувати.
       У задоволенні заяви  ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: