ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/4393/14

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
представники учасників судового процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства  “Українська залізниця” на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.04.2021, постановлену суддею Колодій Н.А. (м. Запоріжжя), повний текст якої складений 14.04.2021, у справі №908/4393/14
за позовом Публічного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Левченка, 1)
до Державного підприємства “Донецька залізниця” (83062, м. Донецьк,  вул.. Артема, 68)
про стягнення 1658 грн. 10 коп. збитків 

Заінтересована особа: 
- Слов`янський міськрайонний ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків, 84122, м. Слов`янськ, вул. Глекова, 2;
- Акціонерне товариство  “Українська залізниця”, 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.04.2021 у справі №908/4393/14 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 18.12.2014 у справі № 908/4393/14.
Замінено сторону виконавчого провадження №51376283 (приєднаного до зведеного виконавчого провадження №51347254) з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/4393/14, а саме: боржника - Державне підприємство “Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, код ЄДРПОУ 01074957) його правонаступником - Акціонерним товариством “Українська залізниця”, (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815).
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство  “Українська залізниця”, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез"ясування всіх обставин справи, просить ухвалу суду від 14.04.2021 скасувати та відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що AT "Укрзалізниця", як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014 №200 (далі - Постанова №200). Пунктом 2 Постанови №200 установлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього, зокрема, майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" від 12.11.2014 № 604 визначено, що на часткову зміну пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до пункту 5 зазначеної постанови, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведёння його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови
З урахуванням наведеного, апелянт вважає, що AT "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов`язків до AT "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" від 12.11.2014 №604 не завершена до закінчення проведення антитерористичної операції, і майно ДП "Донецька залізниця" не увійшло до статутного капіталу AT "Укрзалізниця", що не досліджено Господарським судом Донецької області при винесенні оскаржуваної ухвали. Зауважує, що вказівка в Законі, Постанові №200 та Статуті про те, що AT "Укрзалізниця" утворюється на базі, зокрема, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації, оцінки майна ДП "Донецька залізниця", складання передавального акту, внесення змін до статуту та припинення, зокрема, юридичної особи ДП "Донецька залізниця".
Також апелянт вважає, що станом на даний момент, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) відсутній запис про припинення ДП "Донецька залізниця", що свідчить про повну цивільну правоздатність останньої (має цивільні права та обов`язки) та здатність нести відповідальність (цивільна дієздатність). Отже, до моменту внесення запису до Реєстру про припинення юридичної особи, ДП "Донецька залізниця" є абсолютним учасником цивільних правовідносин (має права, обов`язки та несе відповідальність за невиконання останніх), а до правонаступника (у разі припинення шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) переходять усі права та обов`язки припиненої юридичної особи лише з моменту внесення запису про припинення юридичної особи. 
Крім того, стверджує, що судом першої інстанції невірно застосовано норми п. п. 5-1, 5-2 розділу III Перехідні та прикінцеві положення Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", де встановлено, що до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановлено мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств.
Таким чином, апелянт зауважує, що існує заборона на стягнення коштів з AT «Укрзалізниця» за зобов`язаннями ДП "Донецька залізниця" до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств, і тому AT "Укрзалізниця" не може бути стороною даного виконавчого провадження до закінчення вищеперелічених обставин.

Позивач у  відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, ухвалу вважає законною та обґрунтованою, винесеною без порушень норм матеріального та процесуального права. Зауважує, що з урахуванням положень ст.104 ЦК України ч.3 статті 3 Закону України від 17.09.2008 № 514-VI "Про акціонерні товариства, ч. 15 статті 37 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (у редакції, чинній на дату державної реєстрації Товариства), саме з 21.10.2015 (дата державної реєстрації АТ "Українська залізниця") - Товариство AT «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, а також  набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.
При цьому при реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.
Позивач звертає увагу суду, що з огляду на те, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону AT «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до AT "Українська залізниця", датою виникнення універсального правонаступництва AT "Українська залізниця" щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21.10. 2015, з якої воно є правонаступником ДП "Донецька залізниця". Такий висновок підтверджується і змістом статті 3 Закону, якою встановлено обмеження в діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту, що реорганізовуються.
Позивач вказує, що державна реєстрація рішення про припинення ДП "Донецька залізниця" була здійснена 25.11.2014. Таким чином, на момент розгляду заяви AT "Українська залізниця" про заміну ДП "Донецька залізниця"  - боржника) на його правонаступника минув тривалий час. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливих порушень прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника. але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.
Вважає беззаперечним є факт, що AT "Українська залізниця" є правонаступником ДП "Донецька залізниця" з дати державної реєстрації AT "Українська залізниця", що також підтверджується існуючою судовою практикою (постановою Верховного Суду від 16 червня 2020 року по справі № 910/5953/17, від 07 квітня 2021 року по справі № 905/1774/15).
Стосовно посилань AT "Українська залізниця" на Закон України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", то позивач стверджує, що встановлення Законом України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування” мораторію на звернення стягнення на активи AT "Українська залізниця" за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, що розміщені на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, жодним чином не може обмежувати прав Стягувача, в даному випадку ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА», на здійснення заміни боржника ДП "Донецька залізниця" у виконавчому провадженні № 51376283 його правонаступником, в даному випадку AT "Українська залізниця".
Більш того, зауважує, що саме пункти 51, 52 розділу III "Перехідні та прикінцеві положення" Закону про особливості утворення Укрзалізниці зі змінами, внесеними згідно із Законами №1787-VIII від 20 грудня 2016 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції" та № 2604-VIII від 18 жовтня 2018 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене в районі відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення антитерористичної операції" свідчать про перехід майна (прав та обов`язків) підприємств залізничного транспорту, розміщених на території проведення антитерористичної операції, до AT "Укрзалізниця". Якщо вважати, що обов`язки таких підприємств не перейшли до AT "Укрзалізниця", то введення мораторію позбавлене юридичного змісту.
Додатково, вважає за необхідне звернути особливу увагу суду на відсутність належних повноважень у особи яка подала апеляційну скаргу по справі № 908/4393/14. Зокрема, апеляційну скаргу у справі № 908/4393/14 підписано представником боржника AT «Українська залізниця» на підставі довіреності від 27 листопада 2020 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу та зареєстровано за номером № 5813. Зазначена довіреність видана на здійснення дій пов`язаних з діяльністю регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця". Також, зазначеною довіреністю визначено, правочини та інші вихідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Довірителя та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6 та 5.7 Положень про Філію. Таким чином, оскільки Регіональна філія "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця" не є стороною ані по справі № 908/4393/14, ані стороною у виконавчому провадженні № 51376283, додана апеляційної скарги у справі № 908/4393/14 довіреність від 27 листопада 2020 року не є належним документом на підтвердженні повноважень представника на підписання процесуальних документів у справі № 908/4393/14.
Крім того, враховуючи умови зазначеної довіреності щодо дотримання правила двох підписів при складанні вихідних документів, апеляційна скарга справі № 908/4393/14 вих. 2022/306 від 26.04.2021 не має юридичної сили.

Слов`янський міськрайонний ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2021 (колегія суддів: Іванов О.Г., головуючий, доповідач, Березкіна О.В., Антонік С.Г.) апелянту відновлений строк для подачі апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.04.2021 у справі №908/4393/14; розгляд скарги призначено на 17.06.2021 на 11:00 годину; учасникам провадження у справі наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань.
Позивач, АТ "Українська залізниця" (апелянт) в судове засідання не з"явились; будь-яких клопотань з цього приводу не заявили; про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа на електронні скриньки сторін.
Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.
В судовому засіданні 17.06.2021 Центральним апеляційним господарським судом були підписані вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
         Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
        Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
       Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.12.14 у справі № 908/4393/14 позов задоволено. Присуджено стягнути з       Державного підприємства "Донецька залізниця" (код ЄДРПОУ 01074957) на користь Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (код ЄДРПОУ 00191129) збитки у розмірі 1658 грн. 10 коп. та судовий збір у розмірі 1827 грн.
На виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили 18.12.14, судом 18.12.14 видано відповідний наказ про примусове стягнення.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.01.2021 задоволено заяву старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків від 04.11.20 № 17.19-13/90356 про видачу дубліката виконавчого документа. Видано дублікат наказу господарського суду Запорізької області від 18.12.14 у справі № 908/4393/14.
02.04.2021 до Господарського суду Запорізької області від публічного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” надійшла заява (від 18.03.21 № 3) про заміну боржника ДП “Донецька залізниця” його правонаступником АТ “Українська залізниця”  у  виконавчому провадженні № 51376283.  
Заява обґрунтована тим, що юридична особа - державне підприємство “Донецька залізниця”, яка є боржником у справі № 908/4393/14 і виконавчим провадженням №51376283 (приєднаного до зведеного виконавчого провадження №51347254), яке ведеться Слов`янським міськрайонним ВДВС ГТУ юстиції у Донецькій області, перебуває в стані припинення; за приписами Закону України “Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування”, акціонерне товариство “Українська залізниця” є правонаступником Державного підприємства “Донецька залізниця”. 
Ухвалою суду від 05.04.2021 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено у судовому засіданні на 14.04.2021.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області  від 14.04.2021 заяву Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 18.12.2014 у справі № 908/4393/14 задоволено; замінено сторону виконавчого провадження №51376283 (приєднаного до зведеного виконавчого провадження №51347254) з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/4393/14, а саме: боржника - Державне підприємство “Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, код ЄДРПОУ 01074957) його правонаступником - Акціонерним товариством “Українська залізниця”, (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815).
Вказаний процесуальний документ і предметом апеляційного оскарження. 

Задовольняючи заяву позивача, господарський суд першої інстанції виходив з того, що процесуальне правонаступництво за приписами ст.52 ГПК України можливе на будь-якій стадії судового процесу; статтею 334 ГПК України передбачена можливість здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні; норми матеріального права (ст.104 ЦК України, ч.3 ст.3 Закону України "Про акціонерні товариства") передбачають припинення юридичної особи шляхом, в тому числі реорганізації (злиття); відповідно до ст. 2 Закону України “Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування”, товариство "Українська залізниця" утворюється як акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття; згідно зі Статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України “Питання публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” від 02.09.2015 № 735, акціонерне товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких державне підприємство “Донецька залізниця”; державну реєстрацію акціонерного товариства “Укрзалізниця” здійснено 21.10.2015. Відтак, саме з цієї дати АТ "Українська залізниця" є правонаступником, в тому числі ДП "Донецька залізниця", що є боржником у цій справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
У  статті 1 Закону України "Про виконавче провадження"  виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 12 березня 2009 року у справі "Матківська проти України" (заява № 38683/04) зазначено, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
Згідно із частиною першою та другою  статті 15 Закону України "Про виконавче провадження"  сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника  усі дії,  вчинені до  його  вступу у виконавче   провадження, є обов`язковими  тією мірою, якою вони були  б  обов`язковими  для  сторони,   яку правонаступник замінив. 
З наведеного нормативного визначення випливає, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За  законом  на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний  закон  та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.
За приписами частин першої, другої, п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Згідно заяви Стягувача останній просить замінити боржника у справі – ДП "Донецька залізниця" його правонаступником – АТ "Українська залізниця" (реорганізація юридичної особи внаслідок злиття).
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилась, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України “Про акціонерні товариства”, акціонерне товариство може бути створене шляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств у акціонерне товариство. Товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації в установленому законодавством порядку.
У відповідності до ч. 15 ст. 37 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” (в редакції, яка діяла на дату реєстрації АТ “Укрзалізниця”) злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.
Відповідно до ч. ч. 3, 6, 7,  9 ст. 2 Закону України “Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування”, товариство утворюється як акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту) (ч. 3). Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту (ч. 6). Оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється Товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання (ч. 7). Під час утворення Товариства, формування його статутного капіталу та припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України і підприємств залізничного транспорту, у тому числі під час відступлення права вимоги, переведення боргу, проведення реорганізації, не застосовуються положення законодавства щодо: необхідності одержання згоди кредиторів стосовно заміни боржника у зобов`язанні (переведення боргу), якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; права кредиторів вимагати у зв`язку з проведенням реорганізації забезпечення виконання зобов`язань, їх дострокового припинення або виконання та відшкодування збитків; неможливості завершення реорганізації до задоволення вимог, заявлених кредиторами; проведення аудиторської перевірки фінансової звітності підприємств залізничного транспорту; проведення екологічного аудиту підприємств залізничного транспорту (ч. 8). Одночасно з прийняттям рішення про утворення Товариства Кабінет Міністрів України формує комісію з утворення Товариства, до складу якої входять представники Кабінету Міністрів України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Фонду державного майна України, центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, профспілок, що діють у галузі. Комісія у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту Товариства для подання Кабінетові Міністрів України. Зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту. Розмір статутного капіталу Товариства визначається під час його утворення згідно із зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування (ч. 9).
Пунктом 2 розділу III “Перехідні та прикінцеві положення” цього Закону встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Державну реєстрацію акціонерного товариства “Українська залізниця” здійснено 21.10.2015. 
Згідно зі Статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України “Питання публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” від 02.09.2015 № 735, акціонерне товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких державне підприємство “Донецька залізниця”. Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.
При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників. При цьому, в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.
Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.
У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - акціонерного товариства “Укрзалізниця”. Держава не має права вилучити якусь частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику.
При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.
Таким чином, законодавець встановив для кредиторів юридичних осіб, які припиняються шляхом злиття, інші гарантії захисту законних інтересів їх прав, аніж встановлені ст. ст. 105 та 107 ЦК України. Такий підхід зумовлений унікальним статусом АТ “Укрзалізниця” для економіки України як монополіста на ринку перевезень залізничним транспортом, будь-які процеси реорганізації якого не повинні перешкоджати роботі такого підприємства, зокрема перевезенням вантажів та пасажирів. Права кредиторів можуть вважатись належним чином захищеними закріпленням в ч. 6 статті 2 Закону України “Про особливості утворення АТ “Укрзалізниця” положень про правонаступництво АТ “Укрзалізниця” щодо усіх прав та обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.
Відповідно до ч. 15 ст. 37 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань” (в редакції, що діяла станом на 21.10.15 (дата проведення державної реєстрації АТ “Укрзалізниця”), злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються в результаті злиття.
Законом про особливості утворення Укрзалізниці, постановою КМУ № 200 передбачено наступні етапи проведення реорганізації: 1) інвентаризація майна юридичних осіб, які підлягають злиттю, та складання передавального акту; 2) затвердження статуту юридичної особи (АТ “Укрзалізниця”), 3) державна реєстрація АТ “Укрзалізниця”; 4) припинення державних підприємств залізничного транспорту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 6. ст. 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалось право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому ст. 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ “Укрзалізниця”, датою виникнення універсального правонаступництва АТ “Укрзалізниця” щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21.10.15, з якої воно фактично є правонаступником ДП “Донецька залізниця”.
Такий висновок підтверджується і змістом ст. 3 Закону про особливості утворення Укрзалізниці, яким встановлено обмеження в діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту, що реорганізовуються. Закон передбачає, що з дня прийняття рішення КМУ про утворення АТ “Укрзалізниця” і до його державної реєстрації Державна реєстрація залізничного транспорту України, підприємства залізничного транспорту, господарські товариства, 100 % акцій (часток, паїв) яких належать державі та вносяться до статутного капіталу Товариства, не мають права без згоди центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту вчиняти правочини, які можуть призвести до відчуження майна, вартість якого становить більше 5 % балансової вартості активів державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту на день затвердження останнього балансового звіту; скорочувати чисельність працівників; здійснювати випуск цінних паперів, надавати позики; передавати нерухоме майно в оренду; передавати майно в заставу або безоплатне користування; придбавати акції (частки, паї) у статутному (складеному) капіталі господарських товариств.
Враховуючи, що такі обмеження встановлені саме до дати державної реєстрації                                  АТ “Укрзалізниця”, слід дійти висновку, що з дати державної реєстрації саме                                       АТ “Укрзалізниця” має право на здійснення господарської діяльності та укладення відповідних правочинів, а не державні підприємства, які припиняються.
Стаття 5 Закону про особливості утворення Укрзалізниці передбачає, що АТ “Укрзалізниця” провадить діяльність, у тому числі пов`язану з державною таємницею, до отримання необхідних ліцензій та інших документів дозвільного характеру на основі відповідних документів, отриманих підприємствами залізничного транспорту, у межах строку їх дії. Отже, уже з дня державної реєстрації АТ “Укрзалізниця” мало право здійснювати будь-які види господарської діяльності, які потребували ліцензій чи дозволів, на підставі ліцензій та інших дозвільних документів, отриманих підприємствами залізничної галузі, які знаходилися в процедурі припинення, включаючи ДП “Донецька залізниця”.
З огляду на викладене вище Акціонерне товариство “Українська залізниця” є правонаступником Державного підприємства “Донецька залізниця”.
Саме таку правову позицію наведено у  постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 по справі № 910/5953/17, в п. 64 якої зазначено, що АТ “Укрзалізниця” є правонаступником ДП “Донецька залізниця” з дати державної реєстрації АТ “Укрзалізниця” - 21.10.15.
Даною постановою Велика Палата Верховного Суду визнала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України, а саме: у постановах від 08 лютого 2017 року у справах № 910/10474/16 (провадження № 3-1586гс16) та № 910/5096/16 (провадження №3-1417гс16), від 22 лютого 2017 року у справах № 910/11196/16, № 910/9323/16, № 910/8349/16, № 910/8325/16, від 15 березня 2017 року у справах № 910/5100/16, № 910/7780/16, № 910/7771/16, № 910/5095/16, № 910/8080/16, № 910/6426/16, від 19 квітня 2017 року у справі № 905/1690/16 (провадження № 3-306 гс 17/21), від 21 червня 2017 року у справі № 905/1775/15, від 05 липня 2017 року у справі № 905/1625/16, а також від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених рішеннях Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду під час вирішення спорів у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 910/23138/16, від 19 квітня 2018 року у справі № 910/653/17, від 02 травня 2018 року у справі № 905/1247/16, та висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 219/10025/15-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 236/2729/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 242/4687/17, від 18 вересня 2019 року у справі № 220/310/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 728/1128/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 2-920/11 та від 22 квітня 2020 року у справі № 236/3323/18.

Таким чином, матеріалами цієї справи доведений факт, що внаслідок реорганізації (злиття) АТ "Українська залізниця" є правонаступником, в тому числі ДП "Донецька залізниця", яке є боржником  перед ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у цій справі. 
Таким чином, документально підтверджується, що на момент розгляду заяви стягувача, відбулось правонаступництво ДП "Донецька залізниця", шляхом реорганізації (злиття) і утворення нової юридичної особи - АТ "Українська залізниця", в зв`язку з чим, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, а також того, що відповідно до п.п.1, 7 ч.3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, обов`язковість судового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву стягувача про заміну боржника.  

Доводи скаржника про те, що AT "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), та оскільки не проведено реєстрацію припинення юридичної особи – ДП "Донецька залізниця", відхиляються судом апеляційної інстанції в силу вищенаведених норм матеріального права, Закону України “Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування”, правової позиції Великої Палати Верховного Суду з питання правонаступництва АТ "Українська залізниця" стосовно ДП "Донецька залізниця".
Щодо посилань апелянта на невірне застосування судом першої інстанції норм п. п. 5-1, 5-2 розділу III Перехідні та прикінцеві положення Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", де встановлено, що до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановлено мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств, то вони відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки процесуальна заміни сторони у виконавчому провадженні жодним чином не впливає на можливість застосування виконавцем у виконавчому провадженні встановленого на законодавчому рівні мораторію на звернення стягнення на активи підприємства; вказані дії різні за своїм змістом і вчинення одної (процесуального правонаступництво), не виключає вчинення іншої (зупинення виконавчого провадження виконавцем через введення мораторію).  

Щодо доводів позивача про відсутність належних повноважень у особи, яка подала апеляційну скаргу по справі № 908/4393/14, зокрема, що апеляційну скаргу у справі № 908/4393/14 підписано представником боржника AT «Українська залізниця» на підставі довіреності від 27 листопада 2020 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу та зареєстровано за номером № 5813, та яка  видана на здійснення дій пов`язаних з діяльністю регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця". Також, зазначеною довіреністю визначено, правочини та інші вихідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Довірителя та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6 та 5.7 Положень про Філію. Таким чином, оскільки Регіональна філія "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця" не є стороною ані по справі № 908/4393/14, ані стороною у виконавчому провадженні № 51376283, додана апеляційної скарги у справі № 908/4393/14 довіреність від 27 листопада 2020 року не є належним документом на підтвердженні повноважень представника на підписання процесуальних документів у справі № 908/4393/14, суд зазначає наступне.
Так, апеляційну скаргу підписано представником АТ "Українська залізниця" (і саме цією юридичною особою подано апеляційну скаргу, про що винесено 17.06.2021 ухвалу про виправлення описки у вступній частині ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2021) – ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.11.2020, зареєстрованої в реєстрі за №5813. 
Довіреність від 27 листопада 2020 № 5813 видана в порядку передоручення повноважень – виконуючим обов"язки директора виконавчого регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця" Носулько О.О. та заступником директора виконавчого регіональної філії з фінансово-економічних питань регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця" Мазнєвим О.Ф, які діють за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В., від 27.10.2020, зареєстрованою за №4181, на підставі Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (зі змінами та доповненнями), зареєстрованого реєстраційною службою Головного управління юстиції міста Києва 21.10.2015, розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №1047-р, розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2020 №810-р, Положення про регіональну філію "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця", затвердженого протоколом Ц-45/77 комітету засідання правління АТ "Українська залізниця" 17.09.2020. 
У відповідності до вище згаданої нотаріальної довіреності, виданої в порядку передоручення від 27 листопада 2020 № 5813, юрисконсульт 1 категорії відділу організації та контролю виконання судових рішень юридичної служби  регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Укрзалізниця" Гуаргішвілі А.А. уповноважений здійснювати дії від імені довірителя (АТ "Українська залізниця"), представляти довірителя, в тому числі філії, її структурних підрозділів, у всіх підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності, державних і громадських організаціях, органах державної влади…. (п.1 довіреності); представляти інтереси довірителя: у судах всіх інстанції та юрисдикцій…. з усіма правами, що надані позивачу, стягувачу, відповідачу, боржнику, заявнику…., у тому числі: підписувати та подавати будь-які заяви, скарги, позовні заяви….. підписувати та подавати апеляційні, касаційні скарги та інші процесуальні документи (п.2.1 довіреності).
Колегія суддів констатує, що ця довіреність з боку довірителів підписана за правилом двох підписів.
При цьому, Позивач невірно розуміє підстави застосування цієї норми. Так, п. 124 Статуту Відповідача містить чітку норму застосування правила двох підписів, а саме, - при виданні довіреностей, укладенні правочинів та інших вихідних документів.
В той же час, надана до суду на підтвердження повноважень підписанта довіреність - нотаріально посвідчена та її видача, як зазначено вище, здійснена з дотриманням вимог щодо двох підписів. 
Довіреність від 27 листопада 2020 № 5813 підписана - виконуючим обов"язки директора виконавчого регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця" Носулько О.О. та заступником директора виконавчого регіональної філії з фінансово-економічних питань регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Українська залізниця" Мазнєвим О.Ф.
За приписами частин 1, 3 ст.56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Згідно з ч.2 ст.58 ГПК України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених  статтею 59  цього Кодексу.
Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи; Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (п.1 ч.1 та ч.3 ст.60 ГПК України).
Право на підписання апеляційної скарги Гуаргішвілі А.А. визначено нотаріально посвідченою довіреністю від 27.11.2020 на реалізацію процесуальної форми повноважень з представництва, тому представник в інтересах Відповідача мав право діяти самостійно. 

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи заяву, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали  суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд                                                                 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства  “Українська залізниця” на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.04.2021 у справі №908/4393/14 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Господарського суду Запорізької області від 14.04.2021 у справі №908/4393/14 – залишити без змін.
Судові витрати Акціонерного товариства  “Українська залізниця” за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2021.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              С.Г. Антонік

Суддя                                                                                                                         О.В. Березкіна