ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року	Львів	Справа № 140/11872/20 пров. № А/857/4253/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Шинкар Т.І., Онишкевича Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року (ухвалене головуючою-суддею Димарчук Т.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРУС» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКРУС» (далі – ТзОВ «АВТОКРУС», товариство, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби (далі – Поліська митниця, митний орган, відповідач) про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000130/1 від 23.06.2020 (далі – спірне, оспорюване рішення).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 позов було задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Поліська митниця подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволені позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з урахуванням встановлених під час митного оформлення транспортного засобу ряду розбіжностей у наданих до митної декларації (далі – МД) документів, а також факту ненадання декларантом усіх документів згідно переліку, вказаного митним органом, у відповідача були наявні достатні підстави вважати про надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу, у зв`язку із чим Поліською митницею правомірно було прийнято спірне рішення.
У письмовому відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, 20.07.2019 між ТзОВ «АВТОКРУС» (Покупець) та Компанією Am Trading s.r.o. (Словацька Республіка) (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №15/07-19 (далі - Контракт), за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі нові та бувші у використанні, кузова до легкових автомобілів та запчастини до них нові та бувші у використанні, мікроавтобуси та автобуси нові та бувші у використанні…. (далі – Товар). Асортимент, кількість та ціни товару вказуються у інвойсах, що формуються на кожну партію товару і є невід`ємними частинами цього Контракту. 
Пунктом 2.1 Контракту передбачено, що поставки здійснюються на умовах DAP – Ягодин, Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно згідно правил Інкотермс – 2010. 
Відповідно до п.3.1 Контракту, ціни та загальна вартість кожної партії товару вказуються в інвойсах, які складають невід`ємну частину цього контракту. 
Згідно п.4.1, 4.3, 5.1 Контракту, розрахунки за товар здійснюються на умовах 100% попередньої оплати, оплата здійснюється шляхом банківського переказу, товар доставляється (перевозиться) силами та засобами продавця, вартість доставки (перевезення) товару включається у ціну (вартість) товару.
У додатковій угоді №2 від 02.09.2019 до Контракту сторони дійшли згоди про внесення змін до пункту 4 Контракту. 
Так п.4.1 передбачає, що розрахунки за товар здійснюються на умовах після оплати, а відповідно до п.4.3 після оплата здійснюється шляхом банківського переказу.
На виконання умов Контракту Продавцем було поставлено Покупцю автомобіль сідельний тягач для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування марки «IVECO», модель «STRALIS 460», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, бувший у використанні, робочий об`єм циліндрів - 11120 см.куб., потужність двигуна 338 kW, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, колісна формула 4х2 (далі – Транспортний засіб, ТЗ) за ціною 11  300 Євро, що підтверджується рахунком-фактурою №5020200259 від 09.06.2020.
З метою здійснення митного оформлення даного товару декларант 22.06.2020 подав митному органу МД №UA204020/2020/221309, у якій визначив митну вартість транспортного засобу за першим методом (ціною договору) на рівні 11  300 Євро (графа 42 МД), що по курсу Національного банку України (далі – НБУ) становить 338  946,89 грн (графа 45 МД).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA204020/2020/221309 від 22.06.2020 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме : рахунок-фактуру №5020200259 від 09.06.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 15.06.2020, сертифікат з перевезення №Е5.781.468 від 09.06.2020, висновок про вартісні характеристики товару №822/20 від 19.06.2020, Контракт та доповнення до нього №2 від 09.02.2019, МД країни відправлення №20BEE0000024303230 від 09.06.2020, договір про надання послуг митного брокера від 23.07.2019, а також доповнення до   Контракту №2 від 20.09.2019.
З матеріалів справи видно, що декларанту було направлено електронне повідомлення митниці з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, у якому зазначено, що подані до митного оформлення документи за МД містять неточності та розбіжності, з огляду на що митниця вимагала надати виписку із бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування цін на товари на заявлених комерційних умовах поставки, бухгалтерські та банківські документи, що стосуються оплати постачальнику за придбаний товар, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копію митної декларації країни відправлення, а також за бажанням інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів відповідно до ч.6 ст.53 МК України.
Повідомленням про надання додаткових документів №23/06 від 23.06.2020 позивач надав митниці виписку із бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни та імпортований товар та копію додаткової угоди, а також просив прийняти рішення відповідно до ч.3, 4 ст.54 МК України без врахування термінів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу.
23.06.2020 митницею було прийнято оспорюване рішення, заявлених до митного оформлення у МД та згідно графи 30 цього рішення, митним органом було визначено митну вартість ТЗ в розмірі 15 400 Євро.
В обґрунтування прийнятого рішення відповідач вказав, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за заявленим декларантом рівнем, у зв`язку з відмовою в наданні усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України та відповідно до ч.5 ст.54 цього Кодексу, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року. Подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 від 15.06.2020 видане Федеративною Республікою Німеччина, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Словацька Республіка, проте декларантом надана до митного оформлення копія МД №20ВЕЕ0000024303230 від 09.06.2020, яка видана митними органами Королівства Бельгія, яка містить інформацію щодо країни відправлення – BE; Згідно п.4.1 Контракту розрахунки за товар здійснюються на умовах повної передоплати. Відповідно до п.4.3 оплата здійснюються шляхом банківського переказу. В рахунку №5020200259 від 09.06.2020 міститься інформація про вид оплати (type of payment), а саме платіжне доручення (payment order). Проте в гр.44 МД не зазначено та не подано до митного оформлення документів, що підтверджували б факт розрахунку за товар. Наданий декларантом до митного оформлення Звіт №822/20 від 19.06.2020 про оцінку ТЗ не може бути використаний у якості підтвердження заявленої митної вартості, оскільки експертом здійснено оцінку відносно моделі Stralis 460, проте в свідоцтві про його реєстрацію № НОМЕР_2 від 15.062020 вказана модель Magirus AS440T. Також експертом не надані документальні підтвердження описаного технічного стану, які при врахуванні суттєво вплинули на результативне числове значення.
Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів (вартість аналогічних транспортних засобів 2014 календарного року випуску згідно МД №UA100020/2020/20242 від 23.03.2020 - становить 15609 EUR, №UA100020/2020/20240 від 23.03.2020 - становить 15609 EUR). Вартість аналогічних транспортних засобів згідно сайту відкритої мережі Інтернет (www.mobilc.de) становить від 15 400 до 28 500 EUR, що значно перевищує заявлену митну вартість товару.
Також у рішенні вказано, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування цін на товари на заявлених комерційних умовах поставки, бухгалтерських та банківських документів, що стосуються оплати постачальнику за придбаний товар, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копії митної декларації країни відправлення.
За результатом проведеної відповідно до ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень ст.64 МК України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Вартість транспортного засобу визначено згідно сайту відкритої мережі Інтерн, (www.mobilc.de) за рівнем митної вартості 15400 EUR. Числове значення митної вартості товару, з урахуванням його фактичної кількості та з урахуванням курсу НБУ на день подання МД до митного оформлення, у національній валюті України становить 461 927,62 грн.
Разом з тим, митне оформлення проведене за МД №204020/2020/221523 від 23.06.2020 із застосуванням положень ч.7 ст.55 МК України та наданням фінансової гарантії у вигляді грошової застави у сумі 24514,07 грн. 
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 15 400 Євро. Крім того, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення в оспорюваному у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. У свою чергу, декларант надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товарів, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На підставі досліджених письмових доказів суд вважав, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними. Наведені у спірному рішенні відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не дають підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень ч.2 ст.55 МК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Згідно ч.1 ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно ч.2-5 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є : 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як передбачено частинами першою - третьою, шостою та сьомою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частинами першою - четвертою статті 57 МК України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
З аналізу наведених вище положень митного законодавства України вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України заборонено.
Як видно з матеріалів справи, сумніви митниці у правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого ТЗ виникли у зв`язку з наступними обставинами, зокрема, до митного оформлення не було подано документ, який підтверджує розрахунки за товар, подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію ТЗ видане у Франції, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Словаччина, митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, подібних із імпортованим за призначенням, виробником, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, країною виробництва.
Стосовно неподання декларантом документа, який підтверджує розрахунки за товар, суд зазначає, що на вимогу митниці позивач надав додаткову угоду №2 до Контракту, якою передбачено розрахунки за товар на умовах після оплати, тобто після отримання товару.
Отже, у декларанта був відсутній обов`язок подати розрахунковий документ при митному оформленні товару, водночас неподання розрахункового документа не було підставою прийняття митницею спірного рішення.
Стосовно подання до митного оформлення свідоцтва про реєстрацію ТЗ, виданого у Франції, а зазначення у графі 15 МД країною відправлення Словаччини, суд зазначає, що вказана обставина не впливає на числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідно до статті 4 Директиви Ради Європейського Союзу 1999/37/ЄС від 29.04.1999 про реєстраційні документи транспортних засобів свідоцтво про реєстрацію, видане однією державою-членом, офіційно визнає інша держава-член з метою ідентифікації транспортного засобу у міжнародному дорожньому русі або для перереєстрації в іншій державі-члені. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не вимагав від декларанта жодних пояснень з приводу вказаної обставини чи додаткових документів на підтвердження факту придбання компанією Am Trading s.r.o., Словацька Республіка, вищезгаданого транспортного засобу.
Водночас, що стосується наявної у митниці інформації щодо рівнів митної вартості товарів, подібних із імпортованим за призначенням, виробником, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, країною виробництва, суд враховує наступне.
Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011).
Відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток) «Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки». Із цього правила, зокрема, вбачається, що «для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції» (п.7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції)). Тобто наведене Стандартне правило передбачає, що поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці.
Частиною першою статті 320 МК України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Згідно ч.2 ст.361 МК України, органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Згідно п.3.5 Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженого наказом Державної митної служби України №435 від 27.05.2005, одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що «заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну».
За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками (п.7.1 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №597 від 24.05.2012).
При декларуванні товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України, у процесі оформлення МД використовується Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2012 та відомчі класифікатори інформації з питань державної митної справи, затверджені наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20.09.2012, якими передбачені різні форми перевірки документів та матеріалів, а саме : контроль правильності визначення митної вартості товарів (код митної формальності - 105-2); витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (код митної формальності - 106-2).
Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що поглиблена перевірка документів, доданих до МД, на предмет їх достовірності та правильності визначення митної вартості товару здійснюється виключно при спрацюванні системи управління ризиками або у випадках, які визначаються співробітниками митниці на основі власного досвіду чи інтуїції.
Згаданий Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, передбачає, що одним із наслідків спрацювання системи управління ризиками може бути проведення такої формальності, як «витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» (код митної формальності - 106-2). Проте, митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи; він стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.
Таким чином, правові акти суб`єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, якими передусім є документи, додані до МД.
Той факт, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів, цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, і лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України №689 від 11.09.2015. 
Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до ч.3, 4 ст.53 МК України здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених ч.6 ст.54 МК України та ч.1 ст.55 цього Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Колегія суддів зазначає, що подані позивачем до митного оформлення документи щодо ціни товару не містили розбіжностей, оскільки з рахунку-фактури №5020200259 від 09.06.2020 слідує, що вартість придбання транспортного засобу становить 11  300 Євро, а у поданій до митного органу МД країни відправлення Королівства Бельгія №20BEE0000024303230 від 09.06.2020 ціна транспортного засобу вказана 11  300 Євро. 
Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Разом з тим, інформація з мережі Інтернет не є офіційною інформацію, а носить лише рекомендаційний характер, та не може бути беззаперечним доказом неправильного визначення декларантом митної вартості товару.
Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.02.2019 по справі №825/648/17, які в силі положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.
Водночас відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у спірному рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При цьому, суд враховує, що вартість подібних товарів може істотно відрізнятись, в даному випадку з огляду на технічний стан транспортного засобу, його пробігу тощо.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, а висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відтак, приведені митним органом в оспорюваному рішенні відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не дають підстав вважати таке обґрунтованим та мотивованим у контексті положень ч.2 ст.55 МК України.
Більше того, відповідач не обґрунтував, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновку про якісні та вартісні характеристики товару не може бути підставою для коригування митної вартості за умови, що інші подані декларантом документи дають можливість визначити усі складові заявленої до митного оформлення митної вартості товару за обраним методом її визначення.
Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов, ні у апеляційній скарзі відповідач не наводить даних щодо конкретної суми розбіжностей.
Що стосується неподання позивачем на вимогу митниці виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування цін та товари на заявлених комерційних умовах, то як слідує з матеріалів справи, компанія Am Trading s.r.o., Словацька Республіка, надала виписку механізму формування ціни на експортовані товари, у якій повідомила, що така ціна ґрунтується на основі внутрішньої калькуляції собівартості товарів з врахуванням споживчої властивості (корисності), зношення, року виготовлення, загального стану, справності. Надання будь-якої іншої інформації є неможливим, оскільки становить комерційну таємницю та не підлягає розголошенню.
Ненадання контрагентом позивача бухгалтерських документів щодо механізму формування ціни на товар, та, як наслідок, неподання їх на вимогу митниці, не може мати наслідком не підтвердження заявленої декларантом до митного оформлення митної вартості товару, оскільки подані відповідачу документи містили інформацію щодо усіх складових митної вартості та ціни товару, що підлягає сплаті позивачем.
Позивачем відповідні до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного автомобіля за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 цього Кодексу, і у митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду   -   без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року по справі №140/11872/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	Т. І. Шинкар 	
 	 	Т. В. Онишкевич