ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5279/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Семененка Я.В., Ясенової Т.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в   м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року (суддя першої інстанції Петренко О.С.) у справі 340№/5279/20 за позовом   ОСОБА_1    до Управління справами Олександрійської міської ради, Олександрійської міської ради Кіровоградської області, третя особа: Міській голова м. Олександрія Кіровоградської області  про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
18 листопада 2020 року ОСОБА_1    звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд стягнути з Олександрійської міської ради Кіровоградської області через Управління справами Олександрійської міської ради середній заробіток за час затримки виконання судового рішення суду про поновлення  його на роботі за період з 12.02.2010 року по 02.11.2011 року в сумі 28601,68 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 79026,44 грн.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі № 340/5279/20 позовну заяву ОСОБА_1    до Управління справами Олександрійської міської ради, Олександрійської міської ради Кіровоградської області, третя особа: Міській голова м. Олександрія Кіровоградської області  про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення судом залишено без руху, суд надав позивачу можливість  подати заяву  про поновлення  пропущеного строку звернення до суду. 
Заявою  про поновлення  пропущеного строку позивач , з посиланням на ст. 233 КЗпП України  зазначив, що  вимога про оплату  середнього заробітку  за час затримки  виконання рішення суду   є спором про оплату праці,   без обмеження будь –яким   строком. Позивач зазначив, що на його думку  пропуску строку звернення до суду не відбулось, з огляду на що  просив суд призначити  позов до розгляду.
Ухвалою від 31 грудня 2021 року суд першої інстанції  позовну заяву   ОСОБА_1  повернув, зазначив, що  кошти, які   заявлені  позивачем до стягнення за своєю правовою природою є спеціальним  видом відповідальності  роботодавця, а не складовою заробітної плати, а тому до спірних  відносин   не можна застосовувати  ч.2 ст.233 КЗпП . Своє рішення суд першої інстанції  мотивував пропуском  позивачем строку  звернення до суду.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги , посилаючись на правові позиції Верховного Суду, вказав, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального права щодо визначення строку звернення до суду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог  ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Матеріалами справи  підтверджується, що ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року позов ОСОБА_1  про  стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду ,   залишено без руху та запропоновано позивачу  надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в частині позовних вимог, та докази поважності причин його пропуску.
На виконання вищевказаної ухвали, 29.12.2020 року від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка обгрунтована тим, що вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці, тому до спірних правовідносин, на його думку, слід застосовувати ч.2 ст.233 КЗпП України. Тобто позивач  фактично вважав,  що на вказані правовідносини  обмежувальний строк звернення до суду,  не поширюється.
Приймаючи ухвалу про повернення адміністративного позову суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення прав  позивача відбулось 15.09.2011 року, позивачем не надано доказів, що за період з  16.09.2011 року по 13.11.2020 року ним вживались якісь заходи, з метою відновлення порушених прав, отже наведені доводи позивача не можуть вважатись поважною причиною пропуску для звернення до суду. 
Колегія суддів не  погоджується  з  таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, спірні правовідносини по даній справі склались щодо стягнення з Олександрійської міської ради Кіровоградської області через Управління справами Олександрійської міської ради середнього заробітку  та компенсації  втрат  частини заробітної  плати   у зв`язку з порушенням  термінів її виплати  за час затримки     виконання судового рішення   про поновлення на роботі .
На стадії апеляційного провадження по даній справі   визначальним  є питання визначення   правової природи   стягуваних  позивачем сум  та відповідно дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом.
З матеріалів справи вбачається, що  адміністративний позов ОСОБА_1  подано з огляду на  наявність та   неналежне            виконання постанови Дніпропетровського  апеляційного адміністративного суду  від  11.02.2010 року  у справі № 2 а – 13/09/1108, якою позивача  поновлено на посаді  начальника  управління економіки  Олександрійської  міської ради, лише  03 лютого 2011  року.
Затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі позивача , що має наслідком   застосування відповідальності  передбаченої ст. 236 КЗпП України,  у вигляді виплати середнього заробітку за час  затримки   виконання  рішення суду  про поновлення на роботі,  спонукали   позивача  до звернення до суду.
Таким чином, правова  природа стягуваних  позивачем сум   є компенсація   та  середній заробіток за  час затримки  виконання рішення суду, тобто  суми, які  просить стягнути  позивач є по   суті    платою за  вимушений прогул  за час невиконання  судового  рішення, а тому до спірних  взаємовідносин слід застосовувати саме   ст. 233 КЗпП України, і відповідно  обмеження   звернення до суду  з позовом  будь –яким  строком  до даних   правовідносин не  застосовується.       
За змістом ч.2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.  Зазначена  позиція викладена  позивачем в апеляційній скарзі    та підтримується судовою колегією .
Суд апеляційної інстанції  за результатами перегляду  оскаржуваної  позивачем ухвали суду  в межах  доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що  суд  при винесенні оскаржуваної  ухвали помилився  при визначенні предмету позову, визначеного ОСОБА_1 ,  стосовно  правової   природи стягуваних сум, що є  підставою для задоволення апеляційної  скарги та скасування ухвали суду першої  інстанції. 
Колегія суддів  вважає  доцільним  посилання позивача , що звернення  до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не обмежується будь - яким строком, з посиланням на приписи Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" №95 та  Європейської соціальної хартії (переглянутої), приведеної  судової практики Верховного Суду.     
За правилами  ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.  З огляду на вищевикладене  обгрунтування,   суд апеляційної інстанції  апеляційну скаргу позивача      задовольняє ,    оскаржувана  ухвала  суду   підлягає скасуванню   з  направленням    справи   для продовження розгляду.  
Керуючись статтями  308,  311,  315,  317,  321,  322,  329,  331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року у справі №340/5279/20  -  задовольнити.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року у справі №340/5279/20 скасувати.   Справу  направити  до  Кіровоградського окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду     в порядку та строки, передбачені ст.ст. 328, 329  КАС УКраїни. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова