справа № 752/418/20                                                 головуючий у суді І інстанції Мазур Ю.Ю.
провадження № 22-ц/824/3844/2021        суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

        ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

  10 червня 2021 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лапчевської О.Ф., Нежури В.А., 	
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником  - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду  м. Києва від 23 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, -
В С Т А Н О В И В:
У січні 2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування.  Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.05.2019 р.стався страховий випадок, а саме протиправні дії третіх осіб за участю застрахованого транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № 004012-2111-1000009. Вказаний страховий ризик передбачений договором страхування. На місце настання дорожньо-транспортної пригоди відразу були викликані правоохоронні органи та по телефону був повідомлений страховик. Згідно рахунку № АМ25069 від 12.06.2019 р., що виданий ТОВ Фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» для застрахованого автомобіля вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу становить 322 858,00 грн. Вказаний рахунок надавався страховику, проте страховик безпідставно не взяв його до уваги. Окрім того, відповідач неаргументував відхилення рахунку в своєму листі № 572 від 21.06.2019 р.. Позивачу сплачено виключно 98891,23 грн., тому він вважає, що страховик зобов`язаний доплатити 221 536,77 грн., які просив стягнути з відповідача.
Рішенням  Голосіївського районного суду  м. Києва від 23 листопада 2020 року  у задоволенні позову відмовлено.
 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 , черезпредставника  - ОСОБА_2,  подав апеляційну скаргу.
 
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. При цьому, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві,вказує, що суд не навів підстави для  відхилення  рахунку наданого позивачем. Розрахунок відповідача, на думку апелянта,  не відповідає  дійсності.  Вартість відновлювального ремонту  становить 69/44 %, від страхової суми, а тому транспортний засіб  не може  вважатися  конструктивно загиблим. 
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи викладене, зважаючи на обставин справи, ціну позовута предмет спору, дана категорія справ не підпадає під процесуальну заборону  передбачену  ч.4 ст. 274 ЦПК України, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи. 
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2019 року  між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» № 004012-2111-1000009. Об`єктом страхування згідно договору виступає транспортний засіб «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
 
Згідно п. 5.8. договору страхування сторонами погоджено, що страхова сума становить 486 000,00 грн..
 
Строк дії договору страхування з 21.02.2019 р.по 20.02.2020 р..
 
Пунктом 6.2. договору страхування встановлено, що страховими ризиками зокрема передбачений ризик «ПДТО (протиправні дії третіх осіб)».
 
Безумовна франшиза становить 0,5% від страхової суми.
 
Відповідно до п. 7.5. договору страхування визначення розміру страхового відшкодування відбувається на підставі рахунку відновлювального ремонту Авторизованої (гарантійної) для застрахованого автомобіля СТО.
 
Згідно договіру добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» № 004012-2111-1000009 страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата застрахованого транспортного засобу та (або) застрахованого ДО, внаслідок настання страхових ризиків, зазначених в п. 6.2. договору, що відбулись під час строку дії договору та на території дії договору, у зв`язку з чим виникає зобов`язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.
 
08.05.2019 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою-повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_1 , в якому повідомив страховика, що 08.05.2019 р. невстановленими особами було пошкоджено застрахований транспортний засіб «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 та викрадено передню панель автомобіля.
 
А відтак, відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та позивачем подано заяву про виплату суми страхового відшкодування.
 
08.05.2019 р. представником відповідача був проведений огляд транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 та складено Акт огляду транспортного засобу.
 
13.05.2019 р. оцінювачем ОСОБА_5 , за заявою ПрАТ «СК «Євроінс Україна», був проведений огляд транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
 
Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 34/05/19 від 20.06.2019 р. ФОП ОСОБА_5 було визначено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, яка склала 352 613,21 грн. та перевищує 70% від страхової суми.
 
Згідно рахунку ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» № АМ 25069 від 12.06.2019 р., наданого позивачем страховику вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 340 416,86 грн., що також перевищує 70 %, та становить 70,04% від страхової суми.
 
15.05.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування, шляхом перерахунку коштів по системі «Аваль Експрес».
 
11.07.2019  р. позивач звернувся до відповідача з листом вх. № 0325, до якого було додану належну довіреність, в якій передбачено право заявника на розпорядження страховим відшкодуванням.
 
09.08.2019 р. відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 98 891,23 грн. (414 191,23 грн. (вартість транспортного засобу на дату ДТП) - 291 000,00 грн. (вартість залишків транспортного засобу) - 24 300,00 грн. (франшиза)) та складено страховий акт № 23844/19. Страхове відшкодування в розмірі 98 891,23 грн. перераховано ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 209.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інтенції  виходив з того, що положеннями п. 1.5.16 Умов договору страхування повною (конструктивною) загибеллю транспортного засобу вважається такий рівень пошкодження транспортного засобу, коли вартість застрахованого транспортного засобу перевищує 70% від страхової суми, яка зазначена в п. 5.8. договору страхування. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля 352 613,21 грн. становить 72,55 % від страхової суми 486 000 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що застрахований транспортний засіб є конструктивно загиблим. При цьому, судом першої інстанції не було взято до уваги наданий позивачем  рахунок ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» № АМ 25069 від 12.06.2019 р. (а.с.25), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля визначено як 322 858,00 грн., оскільки такий розмір визначено з урахуванням знижки наданої позивачу у розмірі 14 634,57 грн., яка відсутня у рахунку № АМ 25069 від 12.06.2019 р. наданому позивачем до страхової (а.с.141), а отже наданий позивачем до суду рахунок не надає повної інформації про реальну вартість заподіяного матеріального збитку і тому не може бути взятий до уваги.
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
 
Пунктом 2 частини 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.
 
Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
 
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Частиною 1 ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
 
Згідно зі ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
Пунктом 10.6.2 умов страхування, передбачено, що розмір завданих збитків визначається страховиком на підставі документа, що містить розрахунок розміру витрат на відновлювальний ремонт або розміру матеріального збитку застрахованого транспортного засобу, з урахуванням умов Договору (кошторис, калькуляція СТО, акт/висновок автотоварознавчої експертизи, тощо).
 
В ч. А п. 10.3 Умов страхування зазначено, що виплата страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням застрахованого транспортного засобу здійснюється на підставі розрахунку «Audatex», складеного страховиком або експертом-автотоварознавцем, з вирахуванням розміру ПДВ у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику (вигодонабувачу, в тому числі в рахунок сплати кредитної заборгованості).
 
 Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахування страхового відшкодування не на СТО для проведення ремонту, а саме на рахунок страхувальника. А відтак вірним є висновок суду першої інстанції, що  розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до п. 10.3 Умов страхування має проводитись саме на підставі розрахунку «Audatex», складеного страховиком або експертом-автотоварознавцем, з вирахуванням розміру ПДВ.
            Вказаний висновок апелянтом не спростований, а доводи позивача про те, що страховик мав прийняти до уваги наданий ним рахунок СТО, на думку колегії суддів є необґрунтованим та недоведеним. 
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК) .
 
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
 
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
 
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
 
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
 
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
 
Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог  ст. 82 ЦПК України саме позивача.
 
За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
 
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
 
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
 
  За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції, що наданий позивачем рахунок (а.с.25) не містить повної інформації про реальну вартість заподіяного матеріального збитку, оскільки він не відповідає умовам договору стархування, а отже не є належним та допустимим доказом на підтвердження позовних вимог та доводів позивача з приводу невірно проведеного розрахунку страхового відшкодування, яке було перераховано позивачу. 
 
Крім того, саттею 9 Закону України «Про страхування», визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
 
Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
 
Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
 
Відповідно до п. 10.11.1 Умов страхування у разі повної конструктивної загибелі застрахованого транспортного засобу (вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу перевищує 70% від страхової суми, зазначеної п. 5.8. договору) розмір страхового відшкодування визначається, на розсуд страховика, одним з наступних шляхів, передбачених п.п. а) та б) цього пункту.
 
Відповідачем було обрано спосіб визначення розміру страхового відшкодування, який передбачений п.п. б) п. 10.11.1 Умов страхування.
 
При проведенні оцінки вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оцінювачем ОСОБА_5 було визначено ринкову (дійсну) вартість застрахованого автомобіля на момент події, що трапилась 08.05.2019 р., яка склала 414 191,23 грн.
 
З метою визначення ринкової вартості застрахованого автомобіля в тому стані, в якому він перебував після дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем було розміщено пропозиції з продажу залишків після аварійного застрахованого транспортного засобу на інтернет-порталі «АВТОонлайн», що належить ТОВ «Аудатекс Україна». За результатами проведенгого аукціону покупцем було запропоновано найвищу ціну поміж інших пропозицій за купівлю залишків застрахованого транспортного засобу у розмірі 291 000,00 грн.
 
Відповідно до п. 10.1 Умов страхування виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з умовами цього додатку до договору, з урахуванням умов обраної в Розділі 6 договору програми страхування, на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком, та після подання страхувальником всіх передбачених в Розділі 9 цього додатку до договору та оформлених належним чином документів, що необхідні для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, визначення розміру завданих збитків.
 
А відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правильності розрахунку та прийнятого відповідачем рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 98 891,23 грн. (а.с.145.146), оскільки його було проведено відповідно до умов договору страхування укладеного між сторонами.
 
Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в  рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
 
За таких обставин колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини спору, дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення позовних вимог  за їх необґрунтованістю та недоведеністю. 
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому, судове рішення відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
                                                   
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Рішення Голосіївського районного суду  м. Києва від 23 листопада 2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

 
Головуючий:                                                                                                Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                            О.Ф. Лапчевська

                                                                                                                         В.А. Нежура