Постанова
Іменем України
13 травня 2021 року
м. Київ
справа № 639/4230/19
провадження № 61-16556св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство «Дельта банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Адамова Людмила Антонівна, ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду 
м. Харкова, у складі судді Труханович В. В., від 03 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: 
Тичкової О. Ю., Кругової С. С., Пилипчук Н. П., від 05 жовтня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до акціонерного товариства (далі - АТ) «Дельта банк» (далі - Банк), в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В., про визнання припиненою іпотеки.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона із 26 жовтня 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . 
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 
№ 07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року (далі - кредитний договір), укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Тріада-КМБ» та відкритим акціонерним товариством (далі - ВАТ) «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Кредитпромбанк», 18 травня 2009 року між 
ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 були укладені іпотечні договори № 07/001/І03/09-КЛТ та № 07/001/І04/09-КЛТ, за умовами яких в іпотеку Банку були передані нежитлові приміщення № 12 - 38 першого поверху в літ. «И-3», загальною площею 418, 4 кв. м і нежитлові приміщення № 67-74 другого поверху в літ. «И-3», загальною площею 256 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та які належать до об`єктів спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаними кредитним та іпотечними договорами.
08 жовтня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд) повідомив про відкликання банківської ліцензії і початок ліквідації АТ «Дельта Банк», призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам банку.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 10 травня 2011 року у справі № 5023/1667/11 задоволено позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» та стягнуто з ТОВ «Тріада-КМБ» на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року в розмірі 14 613 337, 95 грн. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 серпня 2011 року у справі № 5023/7070/11 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Тріада-КМБ».
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10 листопада 
2011 року у справі № 5023/7070/11 прийнято до розгляду заяву 
Харківської філії ПАТ «Кредитпромбанк» з грошовими вимогами до 
ТОВ «Тріада-КМБ» на суму 13 435 261, 12 грн. 
Під час провадження у справі № 5023/7070/11 Господарським судом Харківської області було замінено кредитора - Харківську філію 
ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника - АТ «Дельта банк».
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13 травня 2014 року у справі № 5023/7070/11 вимоги кредитора АТ «Дельта банк» на суму 
13 435 221, 12 грн визнано погашеними.
Позивач вважала, що юридичний факт відсутності боргу за кредитним договором також встановлено постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2018 року у справі № 2012/8318/2012, якою відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмети іпотеки.
26 травня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) внесено запис № 14781170022000561 про припинення юридичної особи - 
ТОВ «Тріада-КМБ»
Оскільки заборгованість ТОВ «Тріада-КМБ» за кредитним договором № 07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року є погашеною в ході процедури ліквідації боржника, а юридична особа позичальника ТОВ «Тріада-КМБ» є ліквідованою, позивач просила суд визнати припиненою іпотеку за договорами іпотеки № 07/001/І03/09-КЛТ та № 07/001/І04/09-КЛТ 
від 18 травня 2009 року, укладеними між ПАТ «Кредитпромбанк» та 
ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 березня 
2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника ТОВ «Тріада- КМБ» за основним зобов`язанням та його виключення з ЄДР не тягнуть за собою припинення зобов`язання іпотекодавця ОСОБА_2 з виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання, адже до цього іпотекодержателем було пред`явлено відповідну вимогу до іпотекодавця шляхом подачі позову про звернення стягнення на іпотечне майно.
Постановою Апеляційного суду Харківської області 19 липня 2018 року, на яку посилається позивач, не було встановлено факту відсутності заборгованості за кредитним договором № 07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року, а лише вказано на недоведеність розміру такої заборгованості.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 березня 2020 року залишено без змін.
Апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції виконав свої обов`язки, визначені процесуальним законом (статті 89, 263 Цивільного процесуального кодексу України), повно, всебічно і об`єктивно з`ясував обставини справи та надав їм належну оцінку, ухвалив рішення, яке є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 жовтня 
2020 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 639/4230/19 та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
У грудні 2020 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
18 січня 2021 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу 
№ 639/4230/19 передано судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій, які ухвалюючи оскаржені судові рішення застосували положення статей 1, 3, 12, 17, 33, 35 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) та статей 575, 593, 609 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 203/3364/17, 
від 06 листопада 2019 року у справі № 643/9788/13-ц, від 16 січня 2020 року у справі № 910/14522/18, від 05 березня 2020 року у справі № 916/3545/15, 
від 12 грудня 2018 року у справі № 758/3453/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 209/2599/17-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 203/3037/17, Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-52цс13, 
від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15, від 24 червня 2015 року у справі № 907/544/14, Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 
2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі 
№ 711/4556/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 644/7422/16-ц.
Застосування судами попередніх інстанції положень частини четвертої статті 593 ЦК України, введених в дію 04 лютого 2019 року на підставі Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», суперечить статті 58 Конституції України.
ОСОБА_2 стверджує, що іпотекодержателем належним чином не реалізовано право звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами № 07/001/І03/09-КЛТ та № 07/001/І04/09-КЛТ від 18 травня 2009 року.
Також звертає увагу на відсутність договорів про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами на користь АТ «Дельта Банк».
Вважає, що всупереч вимог статей 76, 77, 81, 82, 89 ЦПК України судом апеляційної інстанції надано перевагу одному доказу - розрахунку заборгованості за кредитним договором № 07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року станом на 06 лютого 2019 року, над іншим доказом - постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2018 року у справі 
№ 2012/8318/2012.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
18 травня 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ТОВ «Тріада-КМБ» укладено кредитний договір 
№ 07/001/09-КЛТ, відповідно до умов якого встановлено процедуру та умови надання у майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 11 800 000 грн, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 17 травня 2012 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами 
№ 07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року та № 07/064-ТКЛ-05 від 01 липня 2005 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Тріада-КМБ», 18 травня 
2009 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено:
-         іпотечний договір № 07/001/103/09-КЛТ, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 
Адамовою Л. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1188, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано нежитлові приміщення другого поверху №  67-74 в літ. «И-3», загальною площею 256 кв. м, розташовані за адресою:  АДРЕСА_1 ;
-         іпотечний договір № 07/001/104/09-КЛТ, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 
Адамовою Л. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1186, згідно якого в іпотеку Банку передано нежитлові приміщення першого поверху 
№ 12-38 в літ. «И-3», загальною площею 418, 4 кв. м, розташовані за адресою:  АДРЕСА_1 .
11 березня 2011 року ПАТ «Кредитпромбанк» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ «Тріада-КМБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 5023/1667/11).
Рішенням Господарського суду Харківської області від 10 травня 2011 року у справі № 5023/1667/11 стягнуто з ТОВ «Тріада-КМБ» на користь 
ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором 
№  07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року в загальній сумі 
14 613 337, 95 грн, в тому числі заборгованість за кредитом у сумі 
11 799 900 грн, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 2 040 973, 35 грн, пеню за несвоєчасне погашення кредитів та нарахованих процентів у сумі 772 464, 60 грн; витрати по сплаті державного мита в сумі 25 500 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 серпня 2011 року у справі № 5023/7070/11 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Тріада-КМБ». 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10 листопада 
2011 року у справі № 5023/7070/11 прийнято заяву ПАТ «Кредитпромбанк» з грошовими вимогами до ТОВ «Тріада-КМБ» у сумі 13 435 261, 12 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13 травня 2014 року у справі № 5023/7070/11 ліквідовано юридичну особу - ТОВ «Тріада-КМБ» та визнано вимоги кредитора ПАТ «Дельта Банк» на суму 13 435 221, 12 грн погашеними.
26 травня 2014 року до ЄДР внесено запис про припинення юридичної особи ТОВ «Тріада -КМБ».
09 жовтня 2012 року ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є 
ПАТ «Дельта Банк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмети іпотеки за іпотечними договорами 
№ 07/001/103/09-КЛТ та № 07/001/104/09-КЛТ від 18 травня 2009 року (справа № 2012/8318/2012).
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 2013 року у справі № 2012/8318/2012 позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року у розмірі 
2 241 442, 95 грн, що складається із заборгованості по кредиту - 
1 468 978, 35 грн, пені за несвоєчасне погашення кредитів та нарахованих процентів - 772 464, 60 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення першого поверху № 12-38 в літ. «И-3» та нежитлові приміщення другого поверху № 67-74 в літ. «И-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і належать на праві приватної власності ОСОБА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2013 року у справі № 2012/8318/2012 заочне рішення Жовтневого районного суду 
м. Харкова від 11 червня 2013 року змінено, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 07/001/103/09- КЛТ, а саме: нежитлові приміщення другого поверху № 67-74 в літ. «И-3», загальною площею 
256 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 22588404 від 27 квітня 2009 року, виданого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» номер запису 1268 в книзі 1, реєстраційний № 27146363, шляхом продажу ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії 
ПАТ «Кредитпромбанк» від свого імені зазначеного предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною встановленою на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом гоночної діяльності, на рівні не нижчої за звичайну ціну на цей вид майна у порядку встановленому 
статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
Надано ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії 
ПАТ «Кредитпромбанк» право на отримання будь-яких документів необхідних для виконання рішення суду, в тому числі, але не виключно, право на отримання витягу (на відчуження) з реєстру прав власності на нежитлові приміщення другого поверху № 67-74 в літ. «И-3», загальною площею 256 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а також всі повноваження, необхідні для здійснення продажу нерухомого майна.
З метою забезпечення належного господарського використання передано в управління ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії 
ПАТ «Кредитпромбанк» предмет іпотеки - нежитлові приміщення другого поверху № 67-74 в літ. «И-3», загальною площею 256 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на період до його реалізації, а саме до часу укладення договору купівлі-продажу з третьої особою.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором 
№ 07/001/104/09- KЛT, а саме: нежитлові приміщення першого поверху 
№ 12-38 в літ. «И-3», загальною площею 418, 4 кв. м, що находяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 7694649, виданого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» номер запису 1268 в реєстрі 1, реєстраційний № 10834651, шляхом продажу ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії ПАТ «Кредитпромбанк» від свого імені зазначеного предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною встановленою на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчої за звичайну ціну на цей вид майна у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
Надано ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії ПАТ «Кредитпромбанк» право на отримання будь-яких документів необхідних для виконання рішення суду, в тому числі, але не виключно, право на отримання витягу (на відчуження) з реєстру прав власності на нежитлові приміщення першого поверху № 12-38 в літ. «И-3», загальною площею 
418, 4 кв. м, що находяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі повноваження, необхідні для здійснення продажу нерухомого майна.
З метою забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку рухомого майна згідно з його цільовим призначенням, передати в управління ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії ПАТ «Кредитпромбанк» предмет іпотеки - нежитлові приміщення першого поверху № 12-38 в літ. «И-3», загальною площею 418, 4 кв. м, що находяться за адресою: АДРЕСА_1 , на період до його реалізації, а саме до часу укладення договору купівлі-продажу з третьої особою.
Зобов`язано ОСОБА_2 надати ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії ПАТ Кредитпромбанк» всі належні ключі від нежитлових приміщень другого поверху № 67-74 в літ. «И-3», загальною площею 256 кв. м та нежитлових приміщень першого поверху № 12-38 в літ. «И-3», загальною площею 418, 4 кв. м, що находяться за адресою: АДРЕСА_1 , та коди доступу до сигналізації цих приміщень.
В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 листопада 
2017 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 
2013 року і рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 
2013 року скасовані. Відмовлено у задоволені позову ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Згідно з наданим Банком розрахунком станом на 06 лютого 2019 року заборгованість за кредитним договором № 07/001/09-КЛТ від 18 травня 
2009 року становить 1 468 978, 35 грн.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
За змістом пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанов суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Згідно з пунктом пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених закономвипадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Відповідно до частини другої статті 4 ГПК Україниправо на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.
Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.
У пункті 5.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 910/9362/19 (провадження № 12-180гс19) вказано, що положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК Українипов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 
2020 року у справі № 161/6253/15 (провадження № 14-32цс20) звернула увагу, що із 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» - спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. Іншими словами, до юрисдикції господарського суду не належить, зокрема, спір щодо виконання договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем. Із зазначеної дати, якщо хоча б однією зі сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем, спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, розглядається за правилами цивільного судочинства незалежно від того, чи заявляє позивач одночасно вимоги до фізичної особи - сторони основного зобов`язання та до сторони (сторін) акцесорного зобов`язання, зокрема, незалежно від того, чи об`єднані позовні вимоги щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів іпотеки, поруки тощо, укладених для забезпечення основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі 
№ 906/277/18 (провадження № 12-300гс18). Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається з урахуванням суб`єктного складу сторін основного зобов`язання, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12916/15-ц (провадження № 14-409цс18).
У спірних правовідносинах сторонами основного зобов`язання (кредитного договору № 07/001/09-КЛТ від 18 травня 2009 року та № 07/064-ТКЛ-05 
від 01 липня 2005 року) були юридичні особи ПАТ «Кредитпромбанк» та 
ТОВ «Тріада-КМБ».
В забезпечення виконання вказаного основного зобов`язання 18 травня 2009 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 були укладені іпотечні договори № 07/001/І03/09-КЛТ та № 07/001/І04/09-КЛТ.
У розглядуваній справі ОСОБА_1 із позовом до ПАТ «Дельта Банк», як правонаступника іпотекодержателя, про визнання припиненою іпотеки за вказаними іпотечними договорами звернулась у червні 2019 року, тобто після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що разом із ОСОБА_2 є співвласником майна, переданого в іпотеку.
Виходячи із часу звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом, його предмету та підстав, характеру спірних правовідносин, враховуючи що спір виник щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. 
Наведе узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 20 листопада 2019 року у справі № 910/9362/19 (провадження № 12-180гс19), від 05 травня 2020 року у справі 
№ 161/6253/15 (провадження № 14-32цс20) та постановах Верховного Суду у постановах від 03 березня 2021 року у справі № 522/1792/19, 
від 17 березня 2021 року у справі № 161/14986/18.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частинами першою та другою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Суди попередніх інстанцій на вказане уваги не звернули та помилково розглянули справу по суті в порядку цивільного судочинства, а тому оскаржені судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у цивільній справі - закриттю.
Керуючись статтями 255, 256, 400, 402, 409, 414, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 рокускасувати.
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Дельта банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Адамова Людмила Антонівна, ОСОБА_2 , про визнання припиненою іпотеки закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції господарськихсудів та протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови вона має право звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович