Постанова
Іменем України
 
12 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 214/5424/17
провадження № 61-14416св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТзДВ «Страхова компанія «Кредо»)про стягнення страхового відшкодування.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що 19 серпня 2016 року сторони уклали договір добровільного страхування від нещасних випадків № KRNYNS-167J1VWN, згідно з яким позивач (страхувальник, застрахована особа) у випадку настання страхового випадку мав право на отримання страхової виплати. 
 
Згідно з пунктом 7 цього договору строк його дії становить 12 місяців. Страхова сума визначена договором у 50 000,00 грн.
 
05 жовтня 2016 року з позивачем стався нещасний випадок: під час усунення несправності автомобіля останній почав рухатись, позивач не зміг звільнитись і був затягнутий під балку передньої осі, якою його притисло та було заподіяно зчислені травми.
 
З 06 жовтня 2016 року до 07 грудня 2016 року позивач лікувався у Решетилівській центральній районній лікарні, а потім був переведений до Полтавської обласної клінічної лікарні. 
 
31 жовтня 2017 року позивача визнано людиною з інвалідністю строком з 31 січня 2017 року до 01 лютого 2018 року.
 
Вказує, що звертався до ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» щодо виплати страхового відшкодування, але йому було відмовлено.
 
Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» на свою користьстрахове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 50 000,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду мотивовано тим, що травматичні ушкодження ОСОБА_1 , отримані внаслідок нещасного випадку 05 жовтня 2016 року, підлягають визнанню страховим випадком за договором добровільного страхування від нещасних випадків від 19 серпня 2016 року № KRNYNS-167J1VWN. Тому ОСОБА_1 має право на отримання страхового відшкодування відповідно до положень статей 525, 526, 990, 991 і 998 ЦК України.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Страхова компанія «Кредо» задоволено.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідно до підпункту 9 пункту 4.2. розділу 4 Умов страхування, які є невід`ємною частиною договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків від 19 серпня 2016 року № KRNYNS-167J1VWN, не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися внаслідок порушення застрахованою особою норм та правил безпеки праці, правил дорожнього руху та правил безпеки на залізничному транспорті.
05 жовтня 2016 року з водієм ОСОБА_1 стався нещасний випадок внаслідок недотримання ним правил дорожнього руху. Це унеможливлює визнання такого випадку страховим і у зв`язку з цим відсутні правові підстави для покладення на страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2018 року залишити в силі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди унаслідок порушення ним пункту 15.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Зазначене не було враховано судом апеляційної інстанції, що призвело до неправильного вирішення спору 
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у вересні 2019 року, ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» просило залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року, витребувано із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу № 214/5424/17.
В ухвалі вказано, що ця справа є малозначною у силу вимог закону, проте касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та має виняткове значення для учасника справи, а тому судове рішення у цій справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи
 
19 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» укладено договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № KRNYNS-167J1VWN. Застрахованою особою є ОСОБА_1 , страховиком - ТзДВ «Страхова компанія «Кредо», страхова сума становить 50 000,00 грн, страховий тариф - 0,48 %.
 
Відповідно до пункту 7 договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків від 19 серпня 2016 року № KRNYNS-167J1VWN строк дії договору складає 12 місяців, з 19 серпня 2016 року до 19 серпня 2017 року включно.
 
У договорі добровільного страхування від нещасних випадків № KRNYNS-167J1VWN зазначено про ознайомлення страхувальника з Правилами добровільного страхування від нещасних випадків № П-02, затверджених розпорядженням дирекції ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» від 27 лютого 2007 року № 50, та умовами страхування.
У договорі також вказано про погодження сторонами того, що умови публічної оферти та страхування, розміщені на площадці цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПриватБанк» та на сайті страховика, є невід`ємною частиною цього договору.
 
Відповідно до пункту 6.1 договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків страховим випадком згідно з цим Договором і Правилами страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законом порядку (медичними закладами, судом, тощо): смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку; ушкодження здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно з додатком № 1 до Правил страхування.
 
Згідно з пунктом 6.2 договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків від 19 серпня 2016 року № KRNYNS-167J1VWN страховими випадками за зазначеним договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи (страхувальника, вигодонабувача, спадкоємця) подію, що фактично відбулась і внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами (за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками; ботулізм; захворювання кліщовим енцефалітом, поліемієлітом, сказ внаслідок укусу тварини, правець) застрахованої особи або її смерть. Не дає підстав для здійснення страхової виплати отримання внаслідок травми садн, припухлостей м`яких тканей та ран до 2 кв. см та глибиною до підшкірної клітковини, а також ушкоджень, що потребують безперервного стаціонарного та/або амбулаторного лікування строком не менше 3 днів.
 
05 жовтня 2016 року до Решетилівського відділення поліції Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області від невідомої особи надійшло повідомлення про те, що на 312-му км а/д Київ-Харків, неподалік с. Демидівка Решетилівського району Полтавської області сталася ДТП, у результаті чого чоловік, як було встановлено згодом ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження. У зв`язку з цим було відкрито кримінальне провадження № 12016170310000456 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (а. с. 2).
 
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 19791 торакального відділення ПОКЛ Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М. В. Скліфосовського ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 07 жовтня 2016 року до 06 грудня 2016 року. Був госпіталізований до відділення анестезіології та інтенсивної терапії у тяжкому стані, без свідомості. З анамнезу: хворіє з 05 жовтня 2016 року, коли отримав тяжку політравму (а. с. 10).
 
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого У-16093/1092 КЗ «Криворізька клінічна лікарня №2» ДОР» травматологічного відділення ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з 20 грудня 2016 року до 11 січня 2017 року (а. с. 11).
 
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 31 січня 2017 року № 634146, серія 12 ААА, виданої ОСОБА_1 , йому з 31 січня 2017 року на строк до 01 лютого 2018 року встановлено другу групу інвалідності з причини трудове каліцтво (з ураженням опорно-рухового апарату). Ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 , 1969 року народження, 80 % (а. с. 13).
 
За фактом дорожньо-транспортної пригоди в рамках кримінального провадження № 12016170310000456 ОСОБА_1 надав пояснення, згідно з якими «05 жовтня 2016 року він рухався автомобілем Рено Магнум із напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по а/д Київ-Харків у напрямку м. Києва. Не доїжджаючи до селища Решетилівка Полтавської області, він зупинився на підйомі дороги та пішов допомагати замінити колесо на автомобілі його напарника. Після заміни колеса його напарник іншим автомобілем поїхав вперед, а він сів за кермо свого автомобіля, але рушити з місця не зміг. До зупинки його автомобіль знаходився у технічно справному стані, він не зрозумів, що сталося з автомобілем, встав із кабіни автомобіля, у якому була ввімкнена нейтральна передача, та підставив під переднє ліве колесо автомобіля дерев`яну опору, почав від`єднувати повітря від причепа. Коли він лежав під автомобілем на дорозі, автомобіль почав рух назад і здійснив на нього наїзд, у результаті чого він отримав тілесні ушкодження».
ОСОБА_1 повідомив, що ні до кого претензій не має і не заперечує проти закриття кримінального провадження.
 
Постановою Решетилівського відділення поліції Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області кримінальне провадження від 27 жовтня 2016 року № 12016170310000456 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (а. с. 12).
 
Листом від 01 березня 2017 року № 7.37700/318 ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, про що було складено страховий акт від 25 січня 2017 року № Z16В1РВ7000069 (а. с. 79), у зв`язку з порушенням ним як страхувальником терміна повідомлення страховика про настання події без поважних на те причин, що є підставою для відмови у виплаті відповідно до пункту 4.1.4 Умов страхування, а також у зв`язку з тим, що згідно з пунктом 4.2 Умов страхування до договору не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади внаслідок нещасного випадку, отримані застрахованою особою в результаті порушення норм і правил безпеки праці та правил безпеки дорожнього руху.
 
2.     Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права 
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, обґрунтовував наявність підстав для стягнення з ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» страхового відшкодування неправомірною відмовою страховика виконати умови укладеного між сторонами договору добровільного страхування від нещасних випадків.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що 05 жовтня 2016 року з водієм ОСОБА_1 стався нещасний випадок внаслідок недотримання ним Правил дорожнього руху, що виключає можливість визнання такого випадку страховим, і у зв`язку з цим відсутні правові підстави для покладення на страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування. 
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду.
 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства України.
 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
У постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження 
№ 61-30435сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив правовий висновок про те, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
 
У інших випадках невиконання стороною умов договору вказує про порушення договірних зобов`язань, взятих на себе в момент укладення договору, та може бути предметом судового розгляду.
 
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
 
Спір між сторонами виник з приводу віднесення нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 05 жовтня 2016 року, до страхового випадку та виплати відповідного страхового відшкодування.
 
У частині першій статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
 
Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України «Про страхування»).
 
Отже, у ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» як страховика виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування виключно у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами укладеного між сторонами договору.
 
Підстави для відмови у здійсненні страхових виплатах або страхового відшкодування визначено у статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України «Про страхування». 
Такими підставами є:
1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;
2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;
3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 
4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;
5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
6) інші випадки, передбачені законом. 
 
Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.
Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.
Негативний фінансовий стан страховика не є підставою для відмови у виплаті страхових сум (їх частин) або страхового відшкодування страхувальнику.
 
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-84, 228, 229, 235, 243, 368, 369 ЦПК України визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. 
 
У договорі добровільного страхування від нещасних випадків № KRNYNS-167J1VWN зазначено про ознайомлення страхувальника з Правилами добровільного страхування від нещасних випадків № П-02, затверджених розпорядженням дирекції ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» від 27 лютого 2007 року № 50, та умовами страхування.
У договорі також вказано про погодження сторонами того, що умови публічної оферти та страхування, розміщені на площадці цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПриватБанк» та на сайті страховика, є невід`ємною частиною цього договору.
 
За змістом підпункту 9 пункту 4.2 розділу 4 Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ, примірних яких було надано ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» до суду першої інстанції, не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата застрахованою особою непрацездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися внаслідок порушення застрахованою особою норм та правил безпеки праці, правил дорожнього руху та правил безпеки на залізничному транспорті.
 
Постановою Решетилівського відділення поліції Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області про закриття кримінального провадження від 27 жовтня 2016 року № 12016170310000456 встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. Так, у постанові зазначено, що у зв`язку з тим, що у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 05 жовтня 2016 року на 312 км а/д Київ-Харків, інші особи, крім водія ОСОБА_1 , тілесних ушкоджень не отримали та до заподіяння йому шкоди не причетні, розпочате кримінальне провадження підлягає закриттю за відсутністю ознак складу злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.
 
Відсутність складу кримінального правопорушення у цьому конкретному випадку не спростовує факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 жовтня 2016 року.
 
Також позивач не довів належними та допустимими доказами ту обставину, що вказана дорожньо-транспортна пригода, учасником якої по суті є лише він, сталась унаслідок дій чи бездіяльності третіх осіб. У поясненнях, наданих у кримінальному провадженні № 12016170310000456, ОСОБА_1 повідомив, що ні до кого претензій не має і не заперечує проти закриття кримінального провадження.
 
Правилами дорожнього руху саме на водіїв транспортних засобів покладено обов`язок з виключення можливості самовільного руху транспортного засобу під час зупинки та стоянки на спусках і підйомах. Позивач не заперечував, що завдання йому травм сталося саме внаслідок самовільного руху транспортного засобу під час зупинення на підйомі.
 
Встановивши, що 05 жовтня 2016 року з водієм ОСОБА_1 стався нещасний випадок внаслідок недотримання ним Правил дорожнього руху, що за змістом договору добровільного страхування виключає можливість визнання такого випадку страховим, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для покладення на страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування.
 
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, переважно спрямовані на переоцінку доказів у справі, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова апеляційного суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                      Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                 І. А. Воробйова 

                                                                                                            Г. В. Коломієць 

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк