Справа № 461/11092/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/284/21                                 Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Мазяра Михайла Тарасовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 2 лютого 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

       постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 2 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 454 грн.
Згідно з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 20 грудня 2020 року о 04 год. 35 хв. у м. Львові, на пр. Свободи, керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 2 лютого 2021 року адвокат Мазяр М.Т. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що ст. 130КУпАП не передбачає відповідальності за керування наземним транспортним засобом в стані сп`яніння. Наголошує, що законом №2617-VIII, набрав законної сили 1 липня 2020 року, адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані сп`яніння не передбачена.
Повідомляє, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, окрім того повідомляє. що автомобіль був припаркований а ОСОБА_2 лише там сидів.
Повідомляє, що до протоколу не було долучено жодних фото відео доказів порушення правил ПДР України, працівники поліції відносилися упереджено під час складання протоколу, порушили порядок встановлений Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.
Зазначає, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені ст. 268 КУпАП внаслідок чого було порушено право на захист.
Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, окрім того огляд на стан сп`яніння було проведено без залучення двох свідків, факт керування транспортним засобом не було доведено та ОСОБА_2 не було відсторонено від керування транспортним засобом.
В судові засідання призначені на 17 березня 2021 року (адвокат Мазяр М.Т подав клопотання про відкладення розгляду справи), 5 квітня 2021 року, 21 квітня 2021 року, 11 травня 2021 року, 25 травня 2021 року ОСОБА_1 та його представник адвокат Мазяр М.Т не прибули, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.
Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст.268 КУпАП, неявка особи відносно, якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представник належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули до суду, про причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали суддя апеляційного суду вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Мазяра М.Т.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги суддя суду апеляційної інстанції, приходить до висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.
Статею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №522280 від 20 грудня 2020 року, який підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001299 від 20 грудня 2020 року, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, рапортами працівників поліції. 
Доводи апелянта, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені ст. 268 КУпАП внаслідок чого було порушено право на захист не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівників поліції Литвину П.О перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення було роз`яснено його права, окрім того ОСОБА_1 повідомив. Що права йому зрозумілі.
Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки місце складання протоколу не відповідає фактичним обставинам справи не заслуговують на увагу.
Як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівників поліції протокол було складено в центрі м. Львова за адресою: м. Львів, пл. Свободи, 16 після проведення огляду в медичному закладі.
Твердження апелянта про те , що огляд на стан сп`яніння було проведено без залучення двох свідків не беруться до уваги суддею апеляційного суду.
Відповідно до п. 6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Відповідно до п. 3 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівників поліції, огляд було проведено в медичному закладі лікарем-наркологом з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.
Доводи апелянта в частині того, що відсутність відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом є недостатніми для визнання протоколу про адміністративне правопорушення складеним з порушенням вимог законодавства.
       Доводи адвоката, що факт керування не було встановлено, не заслуговують на увагу.
У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Разом з тим, відповідно до протоколу про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих не в автоматичному режимі ДПО 18 №980797 від 20 грудня 2021 року водій, керуючи транспортним засобом здійснив стоянку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів чим порушив п. 17.1 ПДР України.
З огляду на наведене, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив зупинку (стоянку) на смузі для маршрутних транспортних засобів, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним.
Доводи апелянта про те, що чинна редакція ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
Так, Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 2617 - VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.
Закон № 2617 - VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, проте був від термінований і набрав чинності 1 липня 2020 року. Підпунктом 4 пункту 1 розділу 1 цього закону були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 130 було передбачено відповідальність за «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».
Крім того, згідно із пунктом 171 пункту 2 цього закону Кримінальний кодекс України доповнений статтею 286-1: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Отже, після набрання чинності Закону № 2617 – VIII, з 1 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за ст. 130 КУпАП перестала існувати.
Відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України, тобто відбулося посилення відповідальності за ці делікти від адміністративної до кримінальної.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. 
Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 3 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.
Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 1 липня 2020 року і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з 3 липня 2020 року з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.
Натомість існує адміністративна відповідальність з 3 липня 2020 року за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
З огляду на наведене, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта, що до протоколу не було долучено жодних фото, відео доказів порушення правил ПДР України, працівники поліції відносилися упереджено під час складання протоколу не знайшли свого підтвердження.
Як вбачається з матеріалів справи, на а.с.2 долучений диск з відеозаписом нагрудної камери працівників поліції на якому зафіксовано порушення ПДР України та не зафіксовано жодного упередженого ставлення до ОСОБА_1 працівники поліції діяли згідно вимог чинного законодавства.
Доводи апелянта, що працівниками поліції було порушено Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та в апеляційні скарзі.
Відповідно до розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Як вбачається з матеріалів справи, протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено його права, окрім того він надав пояснення які є наявні в протоколі.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею суду першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суддя суду першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням його особи, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Мазяра М.Т. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :
       
постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 2 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Мазяра Михайла Тарасовича залишити без задоволення.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                          Гуцал І.П.