ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2488/20	Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В. 	
Провадження № 22-ц/817/711/21 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Міщій О. Я., Шевчук Г. М., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Тернопільського апеляційного суду цивільну справ № 601/2488/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року (ухвалене суддею Радосюком А.В., повний текст якого складено 29 квітня 2021 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на його утриманні. На даний час вона є повнолітньою, однак продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідачка зобов`язана сплачувати аліменти на період навчання дочки.
У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з відповідачки в його користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення дитиною навчання – 30 червня 2022 року.
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 — адвокат Гриців О.Я. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 18 березня 2021 року відповідачем подано відзив, який не відповідав вимогам процесуального законодавства. Крім того, відповідачем з порушенням встановленого законом строку подано нові докази, а саме: акт обстеження матеріально- побутових умов сім`ї від 27 липня 2021 року; довідку про отримання допомоги №230, видану Управлінням соціального захисту населення Шумської районної державної адміністрації 27 квітня 2021 року; довідки №№189 та 190, видані Управлінням соціального захисту населення Шумської районної державної адміністрації 09 квітня 2021 року. Вважає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.
У зв`язку з викладеним просить рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу від сторін по справі до суду не надходив.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. При цьому ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 06 серпня 2019 року по справі №602/394/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 з 05 квітня 2019 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 , що стягуються з нього згідно рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2018 року по справі № 609/153/18. Стягнено з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1059 гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 09 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнено з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 768.40 грн. сплаченого судового збору (а.с.6-8).
З копії довідки №387, виданої 13 квітня 2020 року Білокриницькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно тимчасово проживають без реєстрації в будинку АДРЕСА_1 , з 25 лютого 2019 року по даний час (а.с.9).
Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку, АДРЕСА_2 , виданої Чайчинецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області 14 квітня 2020 року слідує, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . До складу його сім`ї (зареєстровані) і входять: мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , брат ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сестра ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).
Як вбачається з копії довідки № 28, виданої Чайчинецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області 14 квітня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його дочки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , але по місцю реєстрації не проживають (а.с.11).
Згідно копії довідки №350, виданої дирекцією державного навчального закладу «Кременецький професійний ліцей» 11 грудня 2020 року, ОСОБА_5 , 2002 року народження, учениця групи №28 «Офіціант: майстер ресторанного обслуговування», дійсно навчається в даному закладі з 02 вересня 2019 року по 30 червня 2022 року (а.с.12).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №236881840 від 14 грудня 2020 року слідує, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 75.9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 . Загальна вартість нерухомого мана 33593 грн. (а.с.13).
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 14 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є власником автомобіля ВАЗ 2107, 2005 року випуску, дата державної реєстрації за особою 21 березня 2008 року (а.с.14).
Згідно довідки № 55, виданої Шумською міською радою Тернопільської області 27 квітня 2021 року на підставі погосподарської книги № 2, особовий рахунок № НОМЕР_1 , склад зареєстрованих по АДРЕСА_4 , такий: заявник - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , по догляду за інвалідом І гр. з/з, син - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , студент Нетишинського проф. ліцею, син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учень Биковецького НВК І-ІІ ст., син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , учень Биковецького НВК І-ІІ ст. (а.с.61).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , мати багатодітної родини. На її утриманні троє дітей. Сім`я малозабезпечена, проживає скромно. Разом з дітьми веде особисте селянське господарство. Доглядає в селі чужу їй жінку, яка є інвалідом І гр. з/з. Основним джерелом доходу сім`ї є соціальна допомога, дохід від зданих в оренду паїв і кошти за догляд особи з інвалідністю. Діти навчаються, доглянуті. Однак коштів сім`ї постійно не вистачає. На даний час сплачує аліменти. Сім`я дійсно малозабезпечена і ледве зводить кінці з кінцями (а.с.59).
Згідно довідки про отримання допомоги №230, виданої Управлінням соціального захисту населення Шумської районної державної адміністрації 27 квітня 2021 року слідує, що ОСОБА_4 , 1982 року народження, жителька с.Биківці Кременецького району, перебуває на обліку в Шумському відділі соціального забезпечення №1 управління соціального захисту населення Кременецької районної держаної адміністрації та їй, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» з 01 грудня 2020 року до 31 травня 2021 року призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с.60).
Згідно довідки № 190, виданої Управлінням соціального захисту населення Шумської районної державної адміністрації 09 квітня 2021 року, ОСОБА_4 знаходиться на обліку в УСЗН Кременецької РДА Шумського відділення і отримує компенсаційну виплату працезданій особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою похилого віку, що досягла 80-річного віку. Компенсаційна виплата за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року складає 210.80 грн.(а.с.62).
Згідно довідки № 189, виданої Управлінням соціального захисту населення Шумської районної державної адміністрації 09 квітня 2021 року, ОСОБА_4 знаходиться на обліку в УСЗН Кременецької РДА Шумського відділення і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, яка за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року складає 40744.90 грн. (а.с.63).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У справі, яка переглядається, судом установлено, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою відповідачки ОСОБА_4 , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжувала навчання на денній формі.
Позивач, звернувшись із позовом до суду, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися, вказуючи на те, що дочка потребує матеріальної допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 мати багатодітної родини, на її утриманні троє дітей. Крім того, сім`я відповідачки є малозабезпеченою та основним джерелом її доходу є соціальна допомога, кошти за догляд особи з інвалідністю.
Апеляційний суд зазначає, що позивач не надав суду будь-яких доказів щодо його матерільного стану. Крім того, відсутні докази, що ОСОБА_5 , 03 грудня 2002 року не була заміжньою, навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що враховуючи важкий матеріальний стан відповідача, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, відповідач не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.
Твердження представника апелянта про те, що відповідачка має регулярний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки відповідачці призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та компенсаційну виплату за догляд за інвалідом І групи або за особою похилого віку, що свідчить про скрутне матеріальне становище ОСОБА_4 .
Посилання представника апелянта на те, що відповідачка має можливість сплачувати аліменти, так як за нею зареєстровано право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 75.9 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 (дата державної реєстрації: 01 червня 2007 року; підстава: свідоцтво про право на спадщину) та автомобіль ВАЗ 2107, 2005 року випуску (дата державної реєстрації: 21 березня 2008 року), колегія суддів відхиляє, оскільки право власності на вказане майно відповідачка набула 2007-2008 роках, що не свідчить про її можливість сплачувати аліменти на день звернення до суду із даним позовом.
Доводи представника апелянта про те, що відповідачка зов”язана сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка продовжує навчання, апеляційний суд не приймає, оскільки якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст. 199 СК України).
Колегія суддів погоджується з посилання представника апелянта про те, що відповідачем із порушенням вимог процесуального законодавства подано до суду відзив на позовну заяву та нові докази щодо матеріального становища відповідача, однак вказана обставина не є обов`язковою підставою для скасування по суті правильного судового рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.376 ЦПК України).
З огляду на викладене та відсутність доказів щодо можливості відповідача надавати допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд правильно дійшов до висновку, що у задоволенні слід відмовити.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови — 10 червня 2021 року.

Головуючий 
Судді