Справа № 344/103/21 
Провадження № 33/4808/175/21 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді  Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2021 року, –
                                                в с т а н о в и в:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , громадянин  України, 
визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в  розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1   в дохід держави 454 грн. судового збору.
З постанови судді вбачається, що 28 грудня 2020 року о 01год. 05хв. на  вул. Івасюка,50, в м. Івано-Франківську, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил Дорожнього Руху України (далі ПДР) , за який передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо його підзахисного є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи. 
Просить постанову судді  Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2021 року скасувати та закрити провадження у справі.
ОСОБА_1 та його захисник Борсук Д.Я., належним чином  були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в суд апеляційної інстанції не з`явилисся, подали клопотання про розгляд справи без їх участі; водночас зазначили, що апеляційну скаргу підтримують. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника. 
Перевіривши матеріали справи, переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом. 
При розгляді даної справи, вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.
В своїй АС апелянт посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі чим порушив його право на захист.  
Апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 .
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вірно врахував, що справа неодноразово призначалась до розгляду  на 26.01року та 09.02.2021 року , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судові засідання, ОСОБА_2 не з`являвся та подавав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із введеннням карантину, однак протягом місця не вжив заходів для реалізації своїх прав, зокрема шляхом подачі письмових пояснень щодо обставин справи.
Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 намагався затягнути розгляд справи, з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права, всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.
Апеляційний суд бере до  увагу те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд визнає, що суддя  першої інстанції, враховував вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності із-за  неявки в судове засідання без поважних причин.
Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_2 .
Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9(а) ПДР  водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з дотриманням вимог цієї статті.
Вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1   виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.9(а) ПДР , є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП.
Відповідно до п. 7 ч. 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Вина  ОСОБА_1   у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у порушенні п. 2.9(а) ПДР  знайшла підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і підтверджується такими доказами: даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 101793 від 28.12.2020 року, відповідно до якого водій ОСОБА_2   керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; результатом тесту з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в  ОСОБА_2   зробленого за допомогою приладу «Драгер», результат тесту 0,44 проміле, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які  підтвердили достовірність результатів тесту на стан алкогольного спяніння; поясненням  ОСОБА_2 , який вказав, що керував автомобілем і перед керуванням випив пиво; долученим до матеріалів відеозаписом, який було переглянуто під час розгляду справи.
Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
З переглянутого  відеозапису видно, що працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, тоді  запропонували  йому пройти тест за допомогою приладу «Драгер», в присудності двох свідків, на що водій погодився, результат тесту -0,44 проміле. З результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 повністю погодився, поставивши свій підпис у відповідній графі.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, будь-яких зауважень чи заперечень з цього приводу він не надав, а тому доводи АС є безпідставними та необґрунтованими.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.
Зокрема, з наявної у справі роздруківки приладу «Drager Alcotest» на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що вказаний прилад пройшов калібрування 10.07.2020 року, а тому він є придатний до використання, оскільки відповідно до Інструкції з експлуатації алкотесту «Драгер» вищевказаний технічний засіб «Drager Alcotest» повинен проходити калібрування кожний рік.
Вважаю, що вказані обставини свідчать про те, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest» щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , можуть бути визнані достовірними, що в свою чергу свідчить про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, проведений медичний огляд  щодо ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`янінння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та підстави вважати його недійсним відсутні.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що працівникі поліції не встановили належним чином свідків, які були присутні під час проходження огляду на стан алкогольного спянінння, спростовується матеріалами справи.
Письмові пояснення  свідків в апеляційного суду не викликають сумніви в їх достовірності .
Що стосується доводів в АС, щодо місця проходження огляду  на стан алкогольного сп`янінння, зокрема, що огляд особи проводився по вул.Івана Павла ІІ , буд.50, проте огляд на стан сп`янінння проводився по вул. Івасюка, буд.50, апеляційний суд розцінює розбіжності, як технічну помилку, а тому доводи АС з цього приводу не приймаються до уваги, так як не спростовують факту огляду  особи  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
Інші доводи апелянта, викладені в АС, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав визнати обґрунтованими доводи АС ОСОБА_1 , не погоджується з ними та розцінює їх лише як спосіб захисту.
Отже, у апеляційного суду не виникає сумніву щодо доведеності "поза розумним сумнівом" вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявності в його діях складу цього правопорушення, що виразилося у керуванні транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Законом України від 07 липня 2016 року № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З урахуванням вищенаведеного, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника.
Накладене суддею стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, - 
                                                       п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського  суду від 18 лютого 2021 року  року щодо нього – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                             Ю.Д. Шкрібляк