ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
19 травня 2021 року      
м. Харків
справа № 646/6628/19
провадження № 22-ц/818/2013/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Кругової С.С.,
суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
Учасники справи:
позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будинок на Набережній 1»,
відповідач -  ОСОБА_1  ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2020 року, за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будинок на Набережній 1» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
в с т а н о в и в:
У вересні 2019 року ОСББ «Будинок на набережній 1» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь об`єднання заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, в загальній сумі 53950, 26 грн., відшкодувати судові витрати.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати за житло-комунальні послуги у встановлені договором чи законом строки. Станом на 08.08.2019 заборгованість ОСОБА_1 за комунальні послуги, загальна вартість яких складає 49 996,51 грн., також просить стягнути 3% річних у розмірі 861, 94 грн. та інфляційні втрати 3091, 81 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2020 року позовні вимоги ОСББ «Будинок на набережній 1» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Будинок на набережній 1» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, в сумі 53950,26 грн., що складається з заборгованості за спожиті послуги з 01.08.2017 року по 31.07.2019 року у сумі 49 996, 51 грн., 3% річних у сумі 861, 94 та інфляційні витрати у сумі 3091, 81 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у позові у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що він перебуває у СІЗО з грудня 2015 року. Квартира пустує та знаходиться під арештом. Зазначає, що не згоден з розміром заборгованості за газ, оскільки відсутній рахунок і він не користується комунальними послугами. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу, підключена до опалювальної системи та опалюється від опалювальної системи ОСББ «Будинок на набережній» . Лічильник обліку теплової енергії до квартири не встановлений. Таким чином, компенсація витрат газу (теплопостачання квартири) у опалювальний період здійснюється виходячи із загальної площі квартири. Крім газу, яким опалюється квартира відповідача, йому нараховано заборгованість за світло та обігрів загальних місць користування.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог  ч. 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду у повній мірі відповідає.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачем свого обов`язку по оплаті послуг з обслуговування та утримання будинку.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, на підставі договору купівлі продажу від 25.01.2012 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів ОСББ «Будинок на набережній 1» від 25.02.2017 об`єднання надає послуги з утримання житлового будинку, його споруд та прибудинкової території, здійснює належну експлуатацію житлового будинку та забезпечує відповідні умови користування власним, неподільним та загальним майном власників приміщень у будинку, укладає договори зі спеціалізованими комунальними підприємствами та обслуговуючими організаціями щодо постачання комунальних послуг (послуг з постачання електричної енергії, холодного водопостачання, каналізації, газопостачання на підігрів теплоносіїв для опалення та гарячого водопостачання) у будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Власник фактично споживає експлуатаційні та комунальні послуги, не заперечував проти їх надання, а тому зобов`язаний відшкодувати витрати по оплаті спожитих послуг, які дорівнюють загальній вартості експлуатаційних та комунальних витрат, спожитих впродовж розрахункового періоду, що розраховується за тарифами та на підставі показань приладів обліку. Кількість спожитих власниками житлових приміщень комунальних послуг визначається на підставі показів лічильників, встановлених на будинок. Власник має оплачувати експлуатаційні послуги (6 грн. за м2) з моменту купівлі квартири, а загальна сума компенсації витрат з електроенергії ліфтів, насосних станцій, освітлення місць загального користування розподіляється між власниками багатоквартирного будинку пропорційно до частки власника.
Згідно наданих позивачем рахунків на оплату, ОСОБА_1 як власник квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 89,7 кв .м., станом на 08.08.2019 має заборгованість за послуги в розмірі 49 996, 51 грн.

Згідно листа ОСОБА_2 направлялась вимоги про погашення заборгованості за вих. № 61 від 22 липня 2019 року. 

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 5  Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;  купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;  поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.
Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує .
Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати ним наявної заборгованості, матеріали справи відповідних доказів також не містять. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надані розрахунки заборгованості по газу завищені та нарахування вартості інших комунальних платежів неможливе, а саме за користування гарячою водою, електроенергією та газом, оскільки він перебуває у СІЗО та користування вказаними послугами не здійснювалось, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.
Квартира АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу, підключена до опалювальної системи та опалюється від опалювальної системи ОСББ «Будинок на набережній». Лічильник обліку теплової енергії до квартири не встановлений.
Таким чином, компенсація витрат газу (теплопостачання квартири) у опалювальний період здійснюється виходячи із загальної площі квартири.
Нарахована заборгованість згідно рахунків на оплату, що містяться в матеріалах справи (а.с.21-25) стосується утримання будинку та прибудинкової території, а саме компенсації витрат з електроенергії, водопостачання, водовідведення, компенсації витрат з електроенергії ліфтів, насосних, освітлення східців, дворової території.
Зазначені розрахунки не містять нарахувань за гарячу воду та електроенергію спожиту в результаті проживання в квартирі.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та на їх правильність не впливають.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Поданий позивачем розрахунок три відсотків річних та інфляційних втрат відповідачем не спростовано.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону,  постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому відповідно до положень ч. 3  ст. 389 ЦПК України  постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367,  374, 375, 381, 382 ЦПК України , суд,-      
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                  С.С. Кругова

Судді                                                                        О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова