ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

29 червня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10584/19
Головуючий у першій інстанції – Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/159/21

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого-судді:  Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
третя особа: Приватне акціонерне товариство ”Страхова група ”ТАС”

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 липня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 25 липня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа: Приватне акціонерне товариство ”Страхова група ”ТАС”,

                             В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 142 855 грн. 05 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням належного йому автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.09.2017 року за участю відповідача. Позивач вказував, що постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.11.2017 року встановлено, що ОСОБА_2 під час ДТП 19.09.2017 року своїми діями порушив п.1.3,1.5,2.3’’б’’,10.1,10.4 Правил дорожнього руху. Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.11.2017 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. У позові ОСОБА_1 також ставив питання про відшкодування на його користь за рахунок відповідача понесених судових витрат по справі, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 768 грн. 40 коп., а також понесених витрат на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. 

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.12.2019 року (а.с.76-77), залучено до участі у справі в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство ”Страхова група ”ТАС”. 

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 15.07.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48 722 грн. у відшкодування завданих в результаті ДТП збитків та 485 грн. 71 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 49 207 грн. 71 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.  

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 15.07.2020 року, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що при ухваленні рішення від 15.07.2020 року судом першої інстанції було порушено вимоги процесуального та матеріального права. Доводи апеляційної скарги, з посиланням на статтю 999, ч.2 статті 1187, статтю 1194 ЦК України, зазначають, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Чернігівській філії Страхової групи ’’ТАС’’, відповідно до поліса обов`язкового страхування №АМ/0458809 від 22.06.2017 року. Відповідно до вказаного полісу, страхова сума становила 100 000 грн., франшиза - 510 грн. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач підтверджує розмір матеріальної шкоди в сумі 142 855 грн. 05 коп. висновком №474 від 25.01.2018 року, який міститься в матеріалах справи, але не повідомляє суд про отримання ним страхового відшкодування від страхової компанії в розмірі 94 450 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що залучена до участі у справі в якості третьої особи Страхова компанія ”ТАС” надала суду підтверджуючі документи про виплату страхового відшкодування. Доводи апеляційної скарги зазначають, що вказані документи свідчать про те, що потерпілий від ДТП ОСОБА_1 , в порядку абз.2 п.36.2 Закону України ’’Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів’’, не наполягав на проведенні експертизи пошкодженого майна, та подав до страхової компанії заяву про те, що його матеріальний збиток складає 95 000 грн., при цьому, цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на 100 000 грн. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач за власним бажанням недоотримав від страхової компанії 4 490 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що згідно висновку №1490/20-24 від 29.05.2020 року проведеної по справі за клопотанням відповідача судової експертизи, вартість матеріальної шкоди на час проведення експертизи складає 143 212 грн. Апелянт вважає, що даний висновок судового експерта є недопустимим доказом по справі. Оскільки, як зазначає апелянт, позивач не надав для дослідження пошкоджений транспортний засіб, а експертиза була проведена тільки з врахуванням матеріалів справи, тобто, з врахуванням експертного висновку, доданого позивачем до позовної заяви, який не є допустимим доказом по справі, оскільки в ньому відсутні передбачені п.5 статті 106 ЦПК України відомості про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і даний висновок було складено без присутності відповідача. За даних обставин, ОСОБА_2 вважає, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а суд першої інстанції ухвалив рішення на недопустимих доказах. 

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 15.07.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, без повідомлення учасників справи. 
Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.205,206,207), учасники справи отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.  

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 19.09.2017 року о 17 год. 35 хв. ОСОБА_2 в м.Чернігові по вул.77-ї Гвардійської Дивізії,20, керував автомобілем ВАЗ 211140, державний номерний знак НОМЕР_1 , та під час виконання лівого повороту до ТРЦ ”Голівуд” не надав перевагу у русі належному позивачу автомобілю Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого сталось зіткнення з даним автомобілем. Після зіткнення автомобіль ВАЗ відкинуло на автомобіль Форд Фокус, державний номерний знак НОМЕР_3 , який стояв на виїзді від ТРЦ ”Голівуд”. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.1.3,1.5,2.3 ”б”,10.1,10.4 Правил дорожнього руху.
Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.11.2017 року притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.7-8).
В обґрунтування розміру спричиненої пошкодженням автомобіля матеріальної шкоди, позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви було додано висновок №474 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складений 25.01.2018 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 (а.с.11-19), відповідно до якого: ’’3. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля легкового ’’Skoda-Octavia Combi’’, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 19.09.2017 року, у тому числі, з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі - 0,0 грн., станом на дату оцінки - 25.01.2018 року, складає: 141 655, 05 грн.’’ 
Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.01.2020 року за клопотанням відповідача (а.с.139-140) по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. На вирішення даної експертизи було поставлено питання: ’’1. Яка вартість матеріальної шкоди, завданої власнику легкового автомобіля ”Шкода Октавія”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у ДТП 19.09.2017 року, на час проведення експертизи?”. В ухвалі Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.01.2020 року зазначено, що в разі ненадання автомобіля, експертизу проводити за наявними матеріалами цивільної справи №750/10584/19.    
Як вбачається із висновку судового експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №1490/20-24 від 29.05.2020 року (а.с.147-158): ’’1. Вартість матеріальної шкоди, завданої власнику легкового автомобіля ”Шкода Октавія”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у ДТП 19.09.2017 року, на час проведення експертизи, складає 143 212,00 грн.’’. 
По справі судом встановлено, що на час вчинення ДТП - 19.09.2017 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 211140, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві ”Страхова група ”ТАС”, згідно полісу №АМ/0458809 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.06.2017 року (а.с.99).
На підставі заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування від 05.02.2019 року (а.с.97,98), Приватним акціонерним товариством ”Страхова група ”ТАС” Каптель А.А. було виплачено страхове відшкодування в розмірі 94 450 грн. на реквізити, вказані у заяві. 

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 15.07.2020 року, частково задовольняючи вимоги заявленого позову, та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48 722 грн. у відшкодування завданих в результаті ДТП збитків, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні 19.09.2017 року ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача ОСОБА_1 зазнав пошкоджень, доведена належними та допустимими доказами. При цьому, по справі є також доведеним і розмір збитків, заподіяних позивачу внаслідок ДТП, яка мала місце 19.09.2017 року. Суд першої інстанції вказав у рішенні від 15.07.2020 року, що оскільки розмір одержаного позивачем від страховика Приватного акціонерного товариства ”Страхова група ”ТАС” страхового відшкодування є недостатнім для повного відшкодування шкоди, то різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), має бути стягнута з винної у ДТП особи. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в якості відшкодування збитків, заподіяних в результаті ДТП, 48 722 грн., виходячи із розрахунку: (143 212 грн. - 94 450 грн.). Також суд першої інстанції зазначив, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 485 грн. 71 коп. в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що при ухваленні рішення від 15.07.2020 року судом першої інстанції було порушено вимоги процесуального та матеріального права.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 15.07.2020 року, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.      

Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач підтверджує розмір матеріальної шкоди в сумі 142 855 грн. 05 коп. висновком №474 від 25.01.2018 року, який міститься в матеріалах справи, але не повідомляє суд про отримання ним страхового відшкодування від страхової компанії в розмірі 94 450 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що залучена до участі у справі в якості третьої особи Страхова компанія ”ТАС” надала суду підтверджуючі документи про виплату страхового відшкодування. Доводи апеляційної скарги зазначають, що вказані документи свідчать про те,  що  потерпілий  від  ДТП  ОСОБА_1 , в порядку  абз.2  п.36.2  Закону України ’’Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів’’, не наполягав на проведенні експертизи пошкодженого майна, та подав до страхової компанії заяву про те, що його матеріальний збиток складає 95 000 грн., при цьому, цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на 100 000 грн. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач за власним бажанням недоотримав від страхової компанії 4 490 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що згідно висновку №1490/20-24 від 29.05.2020 року проведеної по справі за клопотанням відповідача судової експертизи, вартість матеріальної шкоди на час проведення експертизи складає 143 212 грн. Апелянт вважає, що даний висновок судового експерта є недопустимим доказом по справі. Оскільки, як зазначає апелянт, позивач не надав для дослідження пошкоджений транспортний засіб, а експертиза була проведена тільки з врахуванням матеріалів справи, тобто, з врахуванням експертного висновку, доданого позивачем до позовної заяви, який не є допустимим доказом по справі, оскільки в ньому відсутні передбачені п.5 статті 106 ЦПК України відомості про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і даний висновок було складено без присутності відповідача. За даних обставин, ОСОБА_2 вважає, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а суд першої інстанції ухвалив рішення на недопустимих доказах. 
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 15.07.2020 року, виходячи із наступного. Висновок рішення суду першої інстанції від 15.07.2020 року про часткове задоволення позовних вимог, а саме, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48 722 грн. у відшкодування завданих в результаті ДТП збитків та 485 грн. 71 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини. 
З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.11.2017 року притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.7-8).
В обґрунтування розміру спричиненої пошкодженням автомобіля матеріальної шкоди, позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви було додано висновок №474 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складений 25.01.2018 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 (а.с.11-19), відповідно до якого: ’’3. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля легкового ’’Skoda-Octavia Combi’’, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 19.09.2017 року, у тому числі, з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі - 0,0 грн., станом на дату оцінки - 25.01.2018 року, складає: 141 655, 05 грн.’’ 
Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.01.2020 року за клопотанням відповідача (а.с.139-140) по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. На вирішення даної експертизи було поставлено питання: ’’1. Яка вартість матеріальної шкоди, завданої власнику легкового автомобіля ”Шкода Октавія”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у ДТП 19.09.2017 року, на час проведення експертизи?”. В ухвалі Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.01.2020 року зазначено, що в разі ненадання автомобіля, експертизу проводити за наявними матеріалами цивільної справи №750/10584/19.    
Як вбачається із висновку судового експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №1490/20-24 від 29.05.2020 року (а.с.147-158): ’’1. Вартість матеріальної шкоди, завданої власнику легкового автомобіля ”Шкода Октавія”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у ДТП 19.09.2017 року, на час проведення експертизи, складає 143 212,00 грн.’’. 
По справі судом встановлено, що на час вчинення ДТП - 19.09.2017 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 211140, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві ”Страхова група ”ТАС”, згідно полісу №АМ/0458809 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.06.2017 року (а.с.99).
На підставі заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування від 05.02.2019 року (а.с.97,98), Приватним акціонерним товариством ”Страхова група ”ТАС” Каптель А.А. було виплачено страхове відшкодування в розмірі 94 450 грн. на реквізити, вказані у заяві.

На підставі встановлених в ході розгляду даної справи фактичних обставин справи, а також норм права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача в якості відшкодування збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, різницю між визначеною судовою автотоварознавчою експертизою №1490/20-24 від 29.05.2020 року (а.с.147-158) вартістю матеріальної шкоди, завданої власнику легкового автомобіля ”Шкода Октавія”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у ДТП 19.09.2017 року, яка становить 143 212 грн., та сумою сплаченого позивачу страхового відшкодування Приватним акціонерним товариством ”Страхова група ”ТАС”, яка складає  94 450 грн. 

Доводи апеляційної скарги зазначають, що потерпілий від ДТП ОСОБА_1 не наполягав на проведенні експертизи пошкодженого майна, та подав до страхової компанії заяву про те, що його матеріальний збиток складає 95 000 грн., при цьому, цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на 100 000 грн. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач за власним бажанням недоотримав від страхової компанії 4 490 грн.
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 15.07.2020 року, виходячи із наступного. Відповідно до приписів ч.1 статті 1194 ЦК України, яка регламентує відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Доводи апеляційної скарги вказують, що згідно висновку №1490/20-24 від 29.05.2020 року проведеної по справі за клопотанням відповідача судової експертизи, вартість матеріальної шкоди на час проведення експертизи складає 143 212 грн. Апелянт вважає, що даний висновок судового експерта є недопустимим доказом по справі. Оскільки, як зазначає апелянт, позивач не надав для дослідження пошкоджений транспортний засіб, а експертиза була проведена тільки з врахуванням матеріалів справи, тобто, з врахуванням експертного висновку, доданого позивачем до позовної заяви, який не є допустимим доказом по справі, оскільки в ньому відсутні передбачені п.5 статті 106 ЦПК України відомості про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і даний висновок було складено без присутності відповідача. За даних обставин, ОСОБА_2 вважає, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а суд першої інстанції ухвалив рішення на недопустимих доказах. 
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 15.07.2020 року, виходячи із наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.01.2020 року за клопотанням відповідача (а.с.139-140)   по    справі    було    призначено    судову    автотоварознавчу експертизу,   проведення  якої   було   доручено   експертам  Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. На вирішення даної експертизи було поставлено питання: ’’1. Яка вартість матеріальної шкоди, завданої власнику легкового автомобіля ”Шкода Октавія”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у ДТП 19.09.2017 року, на час проведення експертизи?”. В ухвалі Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.01.2020 року зазначено, що в разі ненадання автомобіля, експертизу проводити за наявними матеріалами цивільної справи №750/10584/19.    
Як вбачається із висновку судового експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №1490/20-24 від 29.05.2020 року (а.с.147-158): ’’Експерта про кримінальну відповідальність за ст.384 Кримінального кодексу України за надання завідомо неправдивого висновку та за ст.385 Кримінального кодексу України за відмову від надання висновку попереджено’’. Також у вказаному висновку судового  експерта  зазначено, що 08.04.2020  року  власник  автомобіля  не надав на огляд пошкоджений автомобіль ’’Skoda Octavia Combi’’, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , і згідно ухвали суду від 31.01.2020 року, експертиза проводиться за наданими матеріалами справи. Судовим експертом у даному висновку вказано, що дослідивши матеріали справи №750/10584/19, (провадження №2/750/70/20), експерт встановив, що у матеріалах справи є офіційні документи, у яких вказано, які пошкодження отримав автомобіль ’’Skoda Octavia Combi’’, державний реєстраційний № НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 19.09.2017 року. 
Приймаючи до уваги наведене, необхідно зазначити, що є необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що є недопустимим доказом по справі висновок попередженого про кримінальну відповідальність за статтями: 384,385 Кримінального кодексу України судового експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення, відповідно до ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.01.2020 року, автотоварознавчої експертизи №1490/20-24  від  29.05.2020 року (а.с.147-158). Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаним нормам статті 81 ЦПК України, відповідачем ОСОБА_2 не надано суду належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, на спростування висновку судового експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №1490/20-24 від 29.05.2020 року (а.с.147-158).

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 15.07.2020 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники судового розгляду даної справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 15.07.2020 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 29.06.2021 року.

Головуючий:                                                   Судді: