ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2021 р.                                                     Справа №914/2489/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                                Т.Б. Бонк, 
суддів                                                                                                     
                                                                                                    С.М. Бойко,
                                                                                                    Г.Г. Якімець,
за участю представників учасників судового процесу:
позивача- адвоката Костур Р.В.,
відповідачів 1 -  адвоката Алексеєнко А.А.,
третьої особи - не з`явився (належно повідомлений),
розглянувши апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Герман          Агро” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Один” від 10.03.2021 (вх. суду від 10.03.2021 №01-05/874/21) та доповнення до апеляційної скарги від 31.03.2021 (від 01.04.2021 вх.суду 01-04/2312/21)
на рішення Господарського суду Львівської області від  03.03.2021, повний текст рішення складено 11.03.2021, та додаткове рішення від 18.03.2021, повний текст рішення складено 23.03.2021 (суддя Березяк Н.Є., м.Львів) 
у справі № 914/2489/20
за позовом:     Товариства з обмеженою відповідальністю “Централ Плейнс Груп Україна”, с. Велосілки Кам`янко     Бузького району Львівської області,
до відповідача-1:    Товариства з обмеженою відповідальністю “Герман         Агро”, м. Рівне,
до відповідача-2:      Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Один”, м. Рівне,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача     - Приватне підприємство “ЯКЮ”, м. Луцьк,
про: зобов`язання виконати вимоги умови договорів,
                                                            ВСТАНОВИВ:
       Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
           08.10.2020 ТОВ «Централ Плейнс Груп Україна» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ “Герман     Агро” та ТОВ “Нива Один” про зобов`язання виконати умови договорів, зокрема, ТОВ «Герман Агро» - виконати  умови п.п. 1.5, 5.3 договору підряду №3/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020, ТОВ «Нива Один» - п.п. 1.5, 5.3 договору підряду №4/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020.
          Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.02.2020 позивач (виконавець) уклав з відповідачами (замовниками) договори підряду №3/2020  та №4/2020 на виконання робіт з обробітку землі (зміст зобов`язань сторін за якими є ідентичними), відповідно до п.1.1 яких виконавець зобов`язується за завданням замовника виконувати роботи з обробітку землі в обсязі повного сільськогосподарського циклу по вирощуванню картоплі, а саме: обробітку ґрунту (дискування, внесення міндобрив, оранка, боронування), передпосівний обробіток ґрунту та сівба )внесення гербіцидів, передпосівна культивація, сівба), догляд за посівами, збирання врожаю та транспортування зібраного врожаю до місця зберігання, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані виконавцем роботи. 
          Позивач стверджує, що умовами пп. 5.2.4. п. 5.2. та п. 1.5. договорів передбачено     безпосереднє безальтернативне право  позивача на виконання усього комплексу робіт з вирощення картоплі, чому кореспондує прямий обов`язок відповідачів забезпечити таке право виконавця, а відповідно до п.5.3 договорів підряду встановлено обов`язок     замовників прийняти виконані роботи, своєчасно і в повному розмірі оплатити їх та виконувати належним чином інші зобов`язання, передбачені цими договорами. Позивач вказує, що з моменту укладення договору, протягом березня-травня 2020року ним розпочате виконання взятих на себе зобов`язань, а саме ним  вчинено: процедуру закупівлі картоплі насіневої для садіння, культивацію, посадку картоплі, протрування, оприсування, а із 17.09.2020 -  розпочато збір врожаю.
          Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань, представниками відповідачів вчинялися перешкоди у виконанні позивачем вищевказаних договорів, зокрема:
-укладено договори поставки  від 19.06.2020 №02/2020 та №01/2020 з ПП «Якю», умовами яких передбачено відчуження  врожаю картоплі, яка збирається позивачем, і у випадку невиконання обов`язку з поставки картоплі у ПП «Якю» виникне право у примусовому порядку здійснити її збір;
-видано аграрні розписки №4755 та №4757 від 19.06.2020 на майбутній врожай картоплі, який до підписання сторонами акту виконаних робіт належить на праві власності позивача (п.1.7 договорів), а тому  розпоряджатися ним до моменту підписання таких актів відповідачі не мали права;
-ініційовано кримінальне провадження №120201402200000297 від 07.08.2020 за ознаками  кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,  в межах досудового розслідування якого  може бути призупинено виконання робіт на земельних ділянках;
-фізичні приїзди на місце збору урожаю, висловлювання вимог зупинити виконання робіт договорів підряду;
- висловлювання намірів про залучення третіх осіб та проведення переговорів з ними  з метою збору та подальшого продажу врожаю.
          Також у позовній заяві позивач виклав попередній розрахунок  судових витрат та вказав, що його витрати на правову допомогу становлять 37     400,00грн. 
          Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.03.2021 у справі № 914/2489/20 позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ “Герман-Агро”, ТОВ “Нива Один” виконати обов`язки, передбачені п.5.3 договорів підряду №3/2020 та №4/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020. В іншій частині провадження закрито. Присуджено до стягнення з відповідачів на користь позивача по 2       102,00грн судового збору.
          При прийнятті рішення про задоволення позову суд першої інстанції  виходив, зокрема,  з того, що для виконання взятих на себе зобов`язань за договорами підряду з обробітку землі позивач закупив  сільськогосподарську техніку, придбав насіннєву картоплю і мінеральні добрива, закуплено засоби захисту рослин, виконав роботи по обробітку ґрунту, посадці картоплі, а відповідачами не заперечено той факт, що вказані роботи здійснювались саме позивачем, як і не надано доказів того, що на момент початку виконання робіт по посадці картоплі і включно до вересня 2020 відповідачами заперечувались     дії позивача по обробітку ґрунту, посадці картоплі та догляду за посадками на зазначених земельних ділянках. У зв`язку з чим суд вказав, що протягом періоду з 26.02.2020(дати укладення договорів підряду) до 19.06.2020 (датии укладення договорів поставки та видача розписок)  сторони частково виконували свої зобов`язання, а відтак договори підряду є укладеними. 
          Суд відхилив доводи відповідачів та третьої особи про неукладеність договорів підряду з посиланнями на те, що сторони не підписали додатку №1, в яких мали б бути передбачені перелік земельних ділянок, на яких виконується роботи, вказавши, що відповідно до ч.2      ст. 638 ЦК України конкретний перелік кадастрових номерів земельних ділянок може являти собою істотну умову виключно, у випадку, якщо наявна заява хоч однієї сторони щодо необхідності досягнення згоди стосовно цієї умови, однак в матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка зі сторін договорів підряду зверталась із відповідними заявами щодо необхідності погодження переліку кадастрових номерів земельних ділянок, а відтак перелік кадастрових номерів земельних ділянок є умовою відповідних договорів, однак не істотною, тобто, її відсутність, не може свідчити про неукладеність вказаних правочинів. При цьому суд оцінив критично твердження відповідачів, що відсутність погодженого сторонами переліку земельних ділянок  позивач намагається замінити внутрішнім наказом №02/03-2020-1 від 02.03.2020, зазначивши, що такий наказ поданий на підтвердження тих обставин, що саме на конкретних земельних ділянок з визначеними кадастровими номерами, право користування якими належить відповідачам, позивач  виконував умови договорів підряду. Також суд відхилив посилання відповідачів на встановлені постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у даній справі, прийнятої за наслідком перегляду ухвали суду першої інстанції від 28.09.2020 про забезпечення позову, обставини щодо неукладеності спірних договорів підряду, вказавши, що такі висновки апеляційного суду зроблені у межах перегляду ухвали про забезпечення позову, коли суд апеляційної інстанції не встановлює фактичних обставин справи, не надає оцінку доказам та доводам учасників справи.
          Оскільки відповідачі не заперечили  і не спростували факту обробітку належних їм на праві оренди земельних ділянок позивачем, такі ділянки самими відповідачами не оброблялись, водночас уклали з ПП «Якю» договори поставки картоплі та видали аграрні розписки на майбутній її урожай, суд дійшов висновку, що подані сторонами докази свідчать про те, що більш вірогідним є факт укладення договорів підряду сторонами, ніж їх неукладення. 
          Встановивши, що 31.10.2020 позивач здійснив збір урожаю, що підтверджується наданим позивачем актом виконаних робіт від 09.11.2020, на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання відповідачів виконати умови п.1.5, зокрема,  щодо не надання будь-яким чином третім особам права на доступ до території земельних ділянок і не перебування на них та/або право на здійснення будь-якої діяльності на цих ділянках та не втручатись у процес здійснення виконавцем робіт за цим договором, не чинити йому перешкоди у цьому, та не здійснювати будь-які дії, які можуть вплинути на результати     
          Щодо позовної вимоги  про зобов`язання відповідачів виконати п.5.3 договорів підряду, яким передбачено обов`язки замовника: прийняти виконані виконавцем належним чином та в повному обсязі роботи в порядку, визначеному даним договором (п.п.5.3.1); своєчасно та в повному розмірі оплатити прийняті роботи (п.п. 5.3.2); виконувати належним чином інші зобов`язання, передбачені цим договором, Цивільним і     Господарським кодексами України     та іншими актами законодавства (п.п.5.3.3.), суд дійшов висновку про на наявність підстав для її задоволення, встановивши: що  позивач фактично виконав передбачені договором роботи 31.10.2020, а тому відповідно до п.3.3 договорів  акти виконаних робіт повинні були бути підписані не пізніше 10.11.2020, однак відповідачі робіт не прийняли та не підписали таких актів; оскільки відповідачами акти виконаних робіт не підписано, тим самим, порушено обов`язок з прийняття виконаних робіт позивачем, то вони і не виконали свого обов`язку щодо  своєчасної оплати цих робіт; встановивши порушення п.п. 5.3.1 та  5.3.2 договорів, суд  вказав і про порушення п.п.5.3.3.
          Суд відхилив доводи відповідачів про відсутність порушеного права позивача в частині позовних вимог про зобов`язання виконати п.5.3 договорів  на момент звернення до суду з позовом, вказавши, що продаж врожаю картоплі з визначеною датою поставки до 20.07.2020 - до моменту його збору позивачем і до моменту його передачі відповідачам ( право власності на який згідно з п.1.7 договорів підряду належить позивачу до моменту підписання актів виконаних робіт), подання заяви про вчинення кримінального правопорушення     свідчать про невизнання та оспорення його прав в частині прийняття належним чином та в повному обсязі виконаних робіт, їх оплати та виконання інших зобов`язань, передбачених договором.

          Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 у справі № 914/2489/20 задоволено заяву позивача        про стягнення витрат на професійну правову допомогу та присуджено до стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 99 450,00 грн.
          Дослідивши подані позивачем договір №539-09/07 від 09.07.2020 про надання правової допомоги, укладений ТОВ «Централ Плейнс Груп Україна» та АО «Матвіїв та партнери»,  підписані акти про надання правової допомоги  на підставі вказаного договору від  30.09.2020 №1711, 30.10.2020 №1768, 30.11.2020 №1804, 31.12.2020 №1838, 03.03.2021 №1926 та рахунки № 1711 на суму 22100,00 грн, №1768 на суму 15300,00 грн, №1804 на суму 45050,00 грн, №1838 на суму 11900,00 грн, №1926 на суму 5100,00 грн, платіжні доручення на їх оплату, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховавши ступінь складності справи та обсяг наданих послуг,  суд дійшов висновку про обгрунтованість заявленого позивачем клопотання та стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача витрат на професійну правову допомогу адвоката у вказаному розмірі. При цьому, суд відхилив доводи відповідачів про те, що вартість наданих послуг є завищено, вказавши, що такі доводи є лише припущеннями, які ґрунтуються на суб`єктивній оцінці відповідача вартості адвокатських витрат, а не на фактичних доказах, що підтверджують невідповідність цих витрат.

          Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
          Відповідачі не погодились з вказаними рішеннями суду першої інстанції від 03.03.2021 та від 18.03.2021, подали апеляційну скаргу (з урахуванням доповнень до апеляційної скарги), в якій просять ці рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
          Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
-          оскільки предметом договорів підряду є виконання робіт з обробітку земельних ділянок, погодження конкретних земельних ділянок, на яких виконуватимуться роботи, є погодженням умови щодо предмету договору;
-          відповідно до п.1.3 договору перелік конкретних сформованих земельних  ділянок з кадастровими номерами мав бути наведений у невід`ємній частині договорів - додатку №1 до договору і без такої конкретизації неможливо визначити, які саме ділянки підлягатимуть обробітку;
-          наказ позивача №02/03-2020-1 від 02.03.2020 створений в односторонньому порядку, доказів інформування замовників про наявність такого позивач не надав. У додатку до цього наказу міститься перелік 474 земельних ділянок, водночас у користування відповідачів  належать 602ділянки, з яких 416 земельних ділянок на прав оренди ТОВ «Нива один», а 187 ділянок – ТОВ «Герман Агро», доказів визначення конкретних 474 ділянок позивач не надав; у серпні 2020року позивач звернувся до Франківського районного суду  із заявою про забезпечення позову про визнання недійсним аграрних розписок, до якої долучив наказ №02/03-2020-1 від 02.03.2020, в додатку до якого значиться 316 земельних ділянок, що на думку скаржників, свідчить те, що позивач може в будь-який момент  змінити перелік ділянок. Копія вказаного наказу, подана до Франківського районного суду  додано до апеляційної скарги;
-          відповідачі не заперечують факт  здійснення позивачем робіт по передпосівному обробітку грунту, посадки картоплі, її обробітку, збирання на певних, належних відповідачам земельних ділянках, однак вчинення однією зі сторін певних дій на виконання умов договору, істотні умови за яким не погоджені, не свідчить про підтвердження факту укладення такого договору;
-          дії позивача  щодо обробітку земельних ділянок є самовільним захопленням таких і в жодний спосіб не погоджені відповідачами, що стало підставою для  подання у серпні 2020року заяви про  вчинення кримінального правопорушення;
-           відповідачі не могли заперечити вчинення позивачем дій з 26.02.2020, оскільки їм не було відомо  про самовільне захоплення останнім частини земельних ділянок, доказів обізнаності відповідачів позивачем не надано;
-          факт звернення в правоохоронні органи не є обставиною, що підтверджує  невиконання стороною зобов`язань за договором;
-          акти виконаних робіт  з обробітку землі створені виключно позивачем та не можуть підтверджувати надання відповідачами своєї згоди  на обробіток позивачами земельних ділянок;
-          на підставі ст. 95 ЗК України, згідно з якою землекористувачі мають право власності на посіви і насадження, скаржник вказує, що оскільки жодних договорів між сторонами на право користування земельними ділянками з позивачем не укладено, саме відповідачі є єдиними власниками урожаю незалежно від того, ким і коли він посаджений;
-          на момент подання позову строк виконання зобов`язань за п.п. 5.3.1 та пп.5.3.2 не настав, оскільки обов`язок оплатити виконані роботи відраховується від дати підписання акту приймання-передачі, а у даному випадку такий юридичний акт відсутній; не конкретизовано, які  саме зобов`язання не виконуються відповідачами за п.5.3.3;
-          заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є необгрунтованим та не співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та затраченим часом (зокрема, заявлено витрати в сумі 45     900,00грн, понесені на правову допомогу щодо вжиття заходів забезпечення позову  ухвалою від 28.09.2020, яка в подальшому скасована апеляційним судом постановою від 02.11.2020).
                    
          У доповненнях на апеляційну скаргу також вказано орієнтований розмір понесених скаржниками витрат на правову допомогу за розгляд справи в апеляційному суді в сумі 30     000,00грн, остаточна сума яких буде подана протягом п`яти днів після закінчення апеляційного розгляду.

          У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржувані рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
          Позивач вказує, зокрема, на наступне:
-          перелік земельних ділянок як умова договору не є істотною, оскільки в п.п. 1.1, 1.2 договорів сторони погодили предмет договорів – індивідуалізований результат праці, яка полягає у роботах з обробітку землі в обсязі повного сільськогосподарського циклу по вирощуванні картоплі орієнтовно 9     470тон не пізніше 31.10.2020; умови договорів не містять жодних вказівок на кадастрові номери земельних ділянок; відсутність підписаного додатку не унеможливлює виконання правочинів, оскільки інші характеристики земельних ділянок та відомості з публічних реєстрів є достатніми для виконання договорів;
-          скаржники не заперечують факт виконання позивачем договору, а відтак визнати такі договори неукладеними за наслідками їх виконання неможливо;
-          твердження скаржників про необізнаність щодо обробітку землі є безпідставними, оскільки вони свідомо підписали договори у лютому 2020року, в червні 2020року фактично обтяжили  врожай на земельних ділянках, чим констатували усвідомлення наявності обробітку, оскільки вже в липні зобов`язались передати врожай з ділянок;
-          станом на день подання позову (08.10.2020) врожай не зібрано позивачем, він повністю був зібраний  31.10.2020, водночас представники відповідачів чинили перешкоди позивачу у виконанні договорів (21.09.2020 фізично перешкоджали роботі техніки). Враховуючи, що на момент прийняття оскаржуваного рішення врожай був зібраний, суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання виконати п.1.5 договорів. 
-          увесь комплекс дій відповідачів ( звернення до правоохоронних органів, фізичні виїзди і блокування обробітку, обтяження належного позивачу врожаю шляхом укладення аграрних розписок) надав позивачу чітке розуміння, що вони не визнають договори в цілому, а тим самим не визнають прав та законних інтересів позивача, що стало підставою для звернення до суду з відповідними позовними вимогами, а подальше непідписання актів виконаних робіт – підтвердило порушення відповідачами прав позивача;
-          наказ №02/03-2020-1 від 02.03.2020 є внутрішнім документом, призначення якого є оптимізація роботи шляхом створення внутрішніх номерів полів для полегшення ведення документації на підприємстві; до справи №465/4580/20 було подано витяг з додатку ( в якому вказано про 316ділянок), а у даній справі – сам додаток (в якому зазначено 474 ділянки); апелянти не обгрунтували  неможливості подання вказаного витягу з наказу до суду першої інстанції, тому такий не може бути прийнятий як доказ апеляційним судом.
-          жодних обгрунтованих доводів та доказів на підтвердження неспівмірності, нерозумності та нереальності заявлених позивачем витрат на правову допомогу скаржники не надали; ст. 129 ГПК України не пов`язує наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу із оскарженням чи скасуванням проміжних судових рішень.
          У відзиві на апеляційну скаргу також вказано орієнтований розмір витрат на правову допомогу, які позивач поніс і очікує понести, за розгляд справи в апеляційному суді в сумі 28 500,00грн.

           12.05.2021 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи як доказу постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 у справі №918/1040/20, якою визнано недійсним укладений  ТОВ “Герман –Агро” та ПП “Якю” договір поставки №02/2020 від 19.06.2020. Позивач вказує, що при прийнятті вказаної постанови апеляційний суд встановив наступні обставини: договір підряду №3/2020 від 26.02.2020 є укладеним, перелік кадастрових номерів земельних ділянок не є істотною умовою договору, ТОВ «Герман –Агро» фактично погодило обробіток земельних ділянок позивачем, ТОВ «Герман Агро» не є власником посівів, обробіток яких виконував ТОВ «Централ Плейнс Груп Україна», у діях ТОВ «Герман Агро» наявна мовчазна згода та недобросовісна поведінка, наказ №02/03/2020-1 від 02.03.2020 є належним, допустимим і достовірним доказом.
           18.05.2021 від скаржника надійшли письмові пояснення щодо наданої позивачем постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 у справі №918/1040/20. У зазначених поясненнях скаржники вказує, що висновок апеляційного суду про укладеність договору підряду №3/2020 від 26.02.2020 не є встановленою судом обставиною, яка в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України звільняє від доказування, а є правовою оцінкою суду відповідних фактів, яка відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України не є обов`язковою для суду.

          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2021  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Герман         Агро” та ТОВ “Нива Один”.
          Ухвалою від 21.04.2021 призначено розгляд справи на 18.05.2021.
          Ухвалою від 18.05.2021 апеляційний відмовив у задоволенні клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи як доказу постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 у справі №918/1040/20, вказавши, що відповідно до положень ст. 4 ЗУ “Про доступ до судових рішень” судові  рішення,  внесені  до  Реєстру,  є  відкритими для безоплатного  цілодобового  доступу  на   офіційному   веб-порталі судової влади України, для  реалізації права доступу до судових рішень,  внесених до Реєстру,  користувачу надаються можливості  пошуку,  перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень, відтак апеляційний суд вправі ознайомитись зі змістом вказаного рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно  надаватиме  йому оцінку щодо наявності чи відсутності зв`язку з обставинами даної справи  під час прийняття рішення, розгляд справи відкладено на 02.06.2021.
          Ухвалою від 02.06.2021 розгляд справи відкладено на 10.06.2021.
          У судовому засіданні 10.06.2021 представник скаржників підтримав доводи апеляційної скарги та надав усні пояснення.
          Представник позивача заперечила доводи апеляційної скарги та підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу.
          
          Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржуване рішення      та додаткове рішення суду першої інстанції      належить скасувати, з огляду на наступне.
          
          Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

          Відповідно до наявної  в матеріалах справи  інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі укладених з фізичними особами – власниками земельних ділянок договорів оренди ТОВ «Нива один» та ТОВ «Герман Агро» є землекористувачами земельних ділянок, розташованих на території Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області.

           26.02.2020 ТОВ «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» (виконавцем) та ТОВ «ГЕРМАН-АГРО» (замовником) підписано договір підряду № 3/2020 на виконання робіт з обробітку землі (том 1 матеріалів оскарження, а.с. 19-23).
          Крім того, 26.02.2020 ТОВ «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» (виконавцем) та ТОВ «НИВА ОДИН» (замовником) підписано договір підряду № 4/2020 на виконання робіт з обробітку землі (том 1 матер.оскар., а.с. 24-28).
          Умови вказаних договорів є ідентичними.
          Відповідно до п.1.1 виконавець зобов`язується за завданням замовника виконувати роботи з обробітку землі в обсязі повного сільськогосподарського циклу по вирощуванню картоплі, а саме: обробітку ґрунту (дискування, внесення міндобрив, оранка, боронування, передпосівний обробіток ґрунту та сівба, внесення гербіцидів, передпосівна культивація, сівба), догляд за посівами, збирання врожаю та транспортування зібраного врожаю до місця зберігання (далі -роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані виконавцем роботи.
          Плановим результатом робіт за договором є зібраний виконавцем врожай чіпсової картоплі в обсязі орієнтовно 9     740т в строк не пізніше 31.10.2020. Плановий обсяг результату робіт та/або строк їх завершення переглядається сторонами в залежності від погодних умов та інших умов протягом періоду виконання робіт (п.1.2).
          Згідно з п.1.3 договорів  передбачені цим договором роботи виконуються виконавцем на земельних ділянках, якими замовник користується на праві оренди, розташованих на території Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною частиною договору.
          Положеннями п.1.4 договорів передбачено, що виконавець під час виконання робіт самостійно та за власний рахунок забезпечує виконання робіт необхідною агрохімічною продукцією, насінням, добривами, паливно-мастильними матеріалами та іншими товарами (послугами, роботами), матеріалами, обладнанням та технікою, людськими ресурсами, необхідними для своєчасного та якісного виконання робіт.
          Відповідно до п.1.5 враховуючи те, що виконавець самостійно і за власний рахунок забезпечує виконання робіт необхідними людськими та матеріальними ресурсами, як це передбачено п.1.4 договору, і відповідно, несе по`вязані з цим витрати аж до моменту їх компенсації замовником по факту завершення робіт в повному обсязі, замовник надає виконавцю на строк дії цього договору виключне право виконання будь-яких робіт чи здійснення будь-якої іншої діяльності на земельних ділянках, що означає, що замовник зобов`язується:
-протягом строку дії договору не надавати будь-яким чином третім особам право на доступ до території земельних ділянок і перебування на них та/або право на здійснення будь-якої діяльності на цих ділянках, окрім здійснення дій необхідність яких прямо та імперативно випливає з положень чинного законодавства України (ліквідація наслідків надзвичайних ситуацій, здійснення аварійно-рятувальних робіт тощо) (п.п.1.5.1 договору);
-протягом строку дії договору не втручатись у процес здійснення виконавцем робіт за цим договором, не чинити йому перешкоди у цьому, та не здійснювати будь-які дії, які можуть вплинути на результати робіт, відповідальність за результати яких несе виконавець, крім випадків, якщо його дії порушують вимоги діючого законодавства та обов`язкові до виконання норми та стандарти виконання відповідних робіт (п.п. 1.5.2 договору);
-про порушенні будь-якого з його зобов`язань, передбачених п.п.1.5.1, 1.5.2 – сплатити виконавцю штраф.
          Згідно з п.1.7 договорів сторони погодили, що до моменту підписання сторонами акту виконаних робіт (п.3.3 договору) право власності на результат робіт (тобто врожай картоплі, в т.ч. картопля на будь-якій стадії вегетації ще не зібрана з поля виконавцем) залишається за виконавцем.
          З розрахунку планового результату робіт в розмірі 32тони товару з гектару площ, на яких виконавцем виконуватимуться роботи за договором, вартість робіт щодо 1га площ, дорівнює вартості відповідного обсягу товару (32тон), та за погодженнями сторін становить   147     184,21грн, крім того ПДВ в розмірі 29     436,84грн, що в сумі становить 176     621,05грн, що за офіційним курсом  НБУ  на день укладення цього договору становить 7     200,00дол.США(п.3.1 договору).
          Згідно з п.3.2 договору  вказана в п.3.1 вартість робіт включає винагороду виконавця, а також відшкодування витрат виконавця на виконання робіт.
          Факт виконання робіт належної якості та в повному обсязі,  а також їх прийняття замовником фіксується в акті виконаних робіт, що складається та підписується сторонами протягом 10 календарних днів з моменту фактичного завершення робіт (п.3.3. договору).
          Відповідно до п.4.2 договору оплата робіт здійснюється замовником протягом 10 календарних днів після підписання сторонами акту виконаних робіт. Товар передається виконавцем замовнику за актом приймання-передачі виключно після отримання виконавцем оплати за роботи, визначеної  в п.3.1договору, з урахуванням положень п.4.1 договору. З моменту підписання акту приймання-передачі товару сторонами у замовника виникає право власності на товар. 
          Пунктом 5.3 договору закріплені обов`язки замовника:
-          прийняти виконані виконавцем належним чином та в повному обсязі роботи в порядку, визначеному даним договором;
-          своєчасно та в повному розмірі оплатити прийняті роботи;
-          виконувати належним чином інші зобов`язання, передбачені цим Договором, Цивільним і     Господарським кодексами України     та іншими актами законодавства.
          Відповідно до п.10.4 договору всі зміни, доповнення та додатки до договору мають юридичну силу якщо вони оформлені у письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох сторін.
          Всі письмові додатки до договору є його невід`ємною частиною (п.10.6).

          До матеріалів справи позивач долучив наказ директора ТОВ «Централ Плейс Груп Україна» від 02.03.2020 №02/03/2020-1 (том 1,а.с. 107), згідно з яким у зв`язку з  укладенням  26.02.2020 договорів підряду №3/2020 та №4/2020, створити в управлінському обліку товариства умовні облікові поля на території Банюнської сільської ради згідно з додатком до даного наказу. В додатку до вказаного наказу зазначений перелік включених в межі полів  Bany_01- Bany_10  - 474 земельних ділянок.

          Позивач зазначає, що на виконання вищевказаних договорів ним було здійснено: 
-процедуру закупівлі картоплі насіннєвої для садіння, на підтвердження чого позивач подав договір купівлі-продажу насіннєвої картоплі №2020-04/1 від 04.04.2020, укладений з Agrico Pоlska SP Z O. O.; договори купівлі-продажу насіннєвої картоплі №03-2020 від 17.03.2020, №04-2020 від 26.03.2020,  від 10.04.2020 №05-2020укладені  з «Сі. Меєер Бі.Ві»; договір поставки від 18.03.2020 №101/20, укладений з ТОВ «Агріко Україна»; договір поставки №20200320 від 20.03.2020, укладений з ТОВ «П.С.П. Агро-Захід»; договір поставки товару №Е-2502-20 від 25.02.2020; видаткові накладні;
-оранку та внесення міндобрив,     культивацію, протруювання, обприскування, посадку картоплі на підтвердження чого позивач подав договір поставки №ДГ-4436 від 04.03.2020, укладений з ПП «Агрелеон-Захід» (купівлі калію хлористого); договори поставки №2131/20/315 від 06.03.2020 та №2131/20/87 від 02.03.2020, укладені з ПП Фірмою «Ерідон»,  договір поставки  АЕ-623-0804/20 від 08.04.2020, укладений з ТОВ «Агро Експерт» (гербіциди, фунгіциди),  укладені з Компанією ПІ.Джей . Сервісес (ЄС) Лтд.  договори купівлі –продажу с/г техніки №20/02/20 від 20.02.2020,  №17/02/20 від 17.02.2020,  №17-03.2020 від 17.03.2020, від 18.02.2020 №18/02/2020, видаткові накладні, дорожні листки тракторів.

           19.06.2020 ТОВ «Нива один» (постачальник) та ПП «Якю»(покупець) уклали договір поставки №01/2020, за умовами якого ( згідно з специфікацією №1 до договору)  постачальник взяв на себе зобов`язання передати покупцю 1     242,814тон картоплі урожаю 2020року у строк до 20.07.2020 (том 2.а.с. 12-13).
           19.06.2020 ТОВ «Герман –Агро» (постачальник) та ПП «Якю»(покупець) уклали договір поставки №02/2020, за умовами якого ( згідно з специфікацією №1 до договору)  постачальник взяв на себе зобов`язання передати покупцю 1     190,938тон картоплі урожаю 2020року у строк до 20.07.2020 (том 2.а.с. 12-13).

          З метою виконання зобов`язань за вказаними договорами  19.06.2020 ТОВ «Герман –Агро» (боржник) видало ПП «Якю» (кредитор) товарну аграрну розписку №4755 (зареєстровану в реєстрі за №1310) на майбутній урожай картоплі кількістю 1190,93 тон  на земельних ділянках у межах Кам`янка-Бузького району Львівської області (загальна кількість ділянок – 186), що знаходиться в оренді у боржника на підставі договорів оренди, строком виконання зобов`язань до 20.07.2020 (том 2,а.с. 16-19).
           19.06.2020 ТОВ «Нива Один»(боржник)  видало ПП «Якю» (кредитор) аграрну товарну розписку №4757 (зареєстровано в реєстрі за №1311) на майбутній урожай картоплі кількістю 1242,81 тон  на земельних ділянках у межах Кам`янка-Бузького району Львівської області (загальна кількість ділянок – 216), що знаходиться в оренді у боржника на підставі договорів оренди, строком виконання зобов`язань до 20.07.2020 (том 2,а.с. 45-63).

          У серпні 2020року ТОВ «Нива Один» та «Герман –Агро» звернулись до Кам`янко-Бузького відділу поліції із заявою щодо можливого самовільного захоплення земельних ділянок у зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження №12020140220000297 від 07.08.2020. 

           08.10.2020 ТОВ «Централ Плейнс Груп Україна» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом у даній справі  до  ТОВ «Нива Один» та «Герман –Агро» про зобов`язання виконати умови договорів підряду.

           10.11.2020 позивач  надіслав ТОВ «Герман –Агро» листа від 09.11.2020 №20201109/1, у якому повідомив, що він завершив збір врожаю картоплі за умовами договору підряду №3/2020, у зв`язку з чим просив підписати доданий до цього листа  акт виконаних робіт від 09.11.2020 та перерахувати кошти за виконані роботи (том 2,а.с. 96-97).
          До вказаного листа позивач додав акт виконаних робіт від 09.11.2020, відповідно до якого вартість виконаних за договором підряду №3/2020 від 26.02.2020 робіт становить 8    722    765,69грн. За результатами виконаних робіт виконавцем зібрано 1     377,8т чіпсової картоплі.
          Відповідно до відомостей з офіційного сайту ДП «Укрпошта» зазначений лист відповідач1 отримав 13.11.2020.

           10.11.2020 позивач надіслав ТОВ «Нива Один» листа від 09.11.2020 №20201109/12, у якому повідомив, що він завершив збір врожаю картоплі за умовами договору підряду №4/2020, у зв`язку з чим просив підписати доданий до цього листа  акт виконаних робіт від 09.11.2020 та перерахувати кошти за виконані роботи (том 2,а.с. 96-97).
          До вказаного листа позивач додав акт виконаних робіт від 09.11.2020, відповідно до якого вартість виконаних за договором підряду №4/2020 від 26.02.2020 робіт становить 19     971     575,44грн. За результатами виконаних робіт виконавцем зібрано 3     154,6т чіпсової картоплі.
          Відповідно до відомостей з офіційного сайту ДП «Укрпошта» зазначений лист відповідач2 отримав 13.11.2020.

          Отже, предметом розгляду  у даній справі є  дві вимоги немайнового характеру про зобов`язання ТОВ «Герман –Агро»  виконати умови п.п. 1.5, 5.3 договору підряду №3/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020, ТОВ «Нива Один» - п.п. 1.5, 5.3 договору підряду №4/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020.
          
          При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:          
          Згідно зі   статтею 55 Конституції України     права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
          За змістом     статті    15 ЦК України     право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено     статтею     16 цього Кодексу.
          Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
          При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
          Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої     статті 16 ЦК України.
          Відповідно до частини першої     статті 2 ГПК України     завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
          Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України     передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
          Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
          Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.          
          Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
                  Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 923/364/19 та від 16.06.2020 у справі №          904/1221/19.
          Європейський суд з прав людини неодноразово, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції, вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26 жовтня 2000 року у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland, заява № 30210/96, § 158) (§ 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16 серпня 2013 року у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine, заява № 20390/07).
          Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору     ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
          Таким чином, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
          
          У своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
          При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.
          Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № І 5-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
          Конституційний Суд України в п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
          Виходячи зі змісту ч. 2     ст. 16 ЦК України, обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі №922/1500/18, від 24.12.2019 у справі N 902/377/19).
          Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
          Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №          338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №          569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).
          Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи №                    912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18).
          У даній справі позивач звернувся до відповідача з двома вимогами немайнового характеру, а саме: про зобов`язання виконати умови договорів, зокрема, ТОВ «Герман Агро» - виконати  умови п.п. 1.5, 5.3 договору підряду №3/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020, ТОВ «Нива Один» - п.п. 1.5, 5.3 договору підряду №4/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020. 
          Зокрема, позивач просить зобов`язати відповідачів виконати наступні зобов`язання:
-п.п.1.5.1 договору - протягом строку дії договору не надавати будь-яким чином третім особам право на доступ до території Земельних Ділянок і перебування на них та/або право на здійснення будь-якої діяльності на цих ділянках, окрім здійснення дій необхідність яких прямо та імперативно випливає з положень чинного законодавства України (ліквідація наслідків надзвичайних ситуацій, здійснення аварійно-рятувальних робіт тощо) (за результатом розгляду яких суд закрив провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору);
-п.п. 1.5.2 -протягом строку дії договору не втручатись у процес здійснення виконавцем робіт за цим договором, не чинити йому перешкоди у цьому, та не здійснювати будь-які дії, які можуть вплинути на результати робіт, відповідальність за результати яких несе виконавець, крім випадків, якщо його дії порушують вимоги діючого законодавства та обов`язкові до виконання норми та стандарти виконання відповідних робіт (за результатом розгляду яких суд закрив провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору);
- п.5.3.1 -  прийняти виконані виконавцем належним чином та в повному обсязі роботи в порядку, визначеному даним договором (задоволені позовні вимоги);
- п.п. 5.3.2  - своєчасно та в повному розмірі оплатити прийняті роботи (задоволені позовні вимоги);
- п.п.5.3.3 - виконувати належним чином інші зобов`язання, передбачені цим договором, Цивільним і   Господарським кодексами України   та іншими актами законодавства (задоволені позовні вимоги).
          Отже, позивачу підлягає довести  наявність порушеного на момент звернення до суду його права та можливість його захисту у обраний ним спосіб.

          Позивач стверджує, що на виконання укладених  26.02.2020 з відповідачами договорів підряду №3/2020 та  №4/2020 він завершив роботи з обробітку землі в обсязі повного сільськогосподарського циклу по вирощуванню картоплі на загальну суму 28     694     341,09грн (за договором  №3/2020  на суму 8     722     765,69грн, за договором №4/2020 - 19     971     575,44грн).
          Підставою позовних вимог позивач визначив  не обставинами виконання таких договорів, а  вчинення відповідачами  дій, які на думку позивача, перешкоджали йому виконувати взяті за договорами зобов`язання, зокрема, укладенням з ПП «Якю» договорів поставки  від 19.06.2020 №02/2020 та №01/2020, умовами яких передбачено відчуження  врожаю картоплі, яка збирається позивачем, і у випадку невиконання обов`язку з поставки картоплі у ПП «Якю» виникне право у примусовому порядку здійснити її збір; видання аграрних розписок №4755 та №4757 від 19.06.2020 на майбутній врожай; ініціювання кримінального провадження №120201402200000297 від 07.08.2020.
          Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної справи, за захистом свого порушеного права, зокрема, в частині зобов`язання виконати п. 5.3 договорів підряду, яким передбачені обов`язок замовника прийняти та оплатити виконані роботи, позивач звернуся 08.10.2020, в той час, як самі акти складені ним 09.11.2020 та надіслані відповідачам лише  10.11.2020. 
          У зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не обгрунтував характеру порушення відповідачами його суб`єктивного права в частині зобов`язання прийняти виконані роботи та оплатити їх, оскільки на момент звернення до суду  акти виконаних робіт ще не були складені та надіслані відповідачам, а останні не відмовлялися від їх прийняття та оплати. При цьому зобов`язанню замовника  прийняти та оплатити виконані роботи (які за своїм змістом є вимогами майнового характеру) кореспондується  обов`язок виконавця довести їх належне виконання (які саме роботи виконувались, в якій кількості, їх вартісний показник). Проте, позивач звернувся до суду з вимогами немайнового характеру.          

          Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги  неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за спірними договорами. Водночас, відповідачі– замовники за спірними договорами підряду заперечують факт укладеності таких договорів у зв`язку з тим, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов таких, а саме –сторони не погодили перелік земельних ділянок, на яких виконуватимуться роботи.
          Відповідно до  ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.
          Згідно   з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
          Відповідно до ч. 1   ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
          Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
          Частина 2 вказаної статті визначає три умови, за яких господарський договір вважається укладеним, а саме: а) досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору; б) додержання передбаченої законом форми договору; в) додержання передбаченого законом порядку укладання договору.
          Істотними вважаються умови договору: 1) визнані такими за законом; 2) необхідні для договорів даного виду, тобто прямо не названі у законі як істотні, але є необхідними для договорів певного виду; 3) ті, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
          Положеннями ч.8     ст. 181 ГК України     передбачено, що у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами     ЦК України.
          Відповідно до ч.ч. 1,2  ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. 
          У статті 641 Цивільного кодексу України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
          Згідно із ч. 2     ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
          Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
                  Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
          Згідно з ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
          Отже, закріплене у Цивільному кодексі України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це      консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту.
          
          Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 26.02.2020  позивач (виконавцем) та відповідачами (замовниками) підписані договори підряду № 3/2020№ та №4/2020  на виконання робіт з обробітку землі, зміст умов яких є ідентичними.
          Так, відповідно до п.     1.1 виконавець зобов`язується за завданням замовника виконувати роботи з обробітку землі в обсязі повного сільськогосподарського циклу по вирощуванню картоплі, а саме: обробітку ґрунту (дискування, внесення міндобрив, оранка, боронування, передпосівний обробіток ґрунту та сівба, внесення гербіцидів, передпосівна культивація, сівба), догляд за посівами, збирання врожаю та транспортування зібраного врожаю до місця зберігання ( далі -роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані виконавцем роботи.
          Згідно з п.1.3 договорів  передбачені цим договором роботи виконуються виконавцем на земельних ділянках, якими замовник користується на праві оренди, розташованих на території Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною частиною договору.
          У постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 910/16774/18 вказано, що предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника на який спрямована узгоджена воля сторін. Умова про предмет договору підряду є -  істотною.
          Отже, предметом спірних договорів підряду є індивідуалізований  результат праці позивача як виконавця, а саме -  виконання робіт з обробітку землі в обсязі повного сільськогосподарського циклу по вирощуванню картоплі. Відтак передбачені договором роботи безпосередньо пов`язані з земельними ділянками, на яких такі роботи мають виконуватись, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з доводами скаржників про необхідність наявності погодження сторонами земельних ділянок, на яких такі роботи мали б виконуватись. 
          Згідно з п.1.3 договорів  передбачені цими договорами роботи виконуються виконавцем на земельних ділянках, якими замовник користується на праві оренди, розташованих на території Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною частиною договору.
          Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, передбаченого п.1.3 договору додатку №1 з переліком земельних ділянок, на яких позивач мав би виконувати роботи за договорами, сторонами не підписано. 
          При цьому колегія суддів вважає помилковими висновки місцевого суду про  те, що конкретний перелік кадастрових номерів земельних ділянок може являти собою істотну умову виключно у випадку, якщо наявна заява хоч однієї сторони щодо необхідності досягнення згоди стосовно цієї умови, однак в матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка зі сторін договорів підряду зверталась із відповідними заявами щодо необхідності погодження переліку кадастрових номерів земельних ділянок, оскільки така умова щодо визначення переліку конкретних земельних ділянок  безпосередньо прописана і погоджена сторонами у п.1.3 спірних договорів підряду.
          При цьому, як вбачається з матеріалів даної справи, на підставі укладених з фізичними особами –власниками земельних ділянок договорів оренди відповідачі є землекористувачами земельних ділянках розташованих на території Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Відповідачі вказують, а позивач не заперечує, що на території Банюнинської сільської ради вони як орендарі користуються 602 земельними ділянками, з яких 416 земельних ділянок на праві оренди ТОВ «Нива один», а 187 ділянок – ТОВ «Герман Агро».
          Позивач на підтвердження своїх доводів про обробіток конкретних земельних ділянок посилається на виданий директором ТОВ «Централ Плейнс Груп Україна» наказ №02/03-2020-1 від 02.03.2020, згідно з яким у зв`язку з  укладенням  26.02.2020 договорів підряду №3/2020 та №4/2020 вирішено створити в управлінському обліку товариства умовні облікові поля на території Банюнської сільської ради згідно з додатком до даного наказу. В додатку до вказаного наказу зазначений перелік включених в межі полів  Bany_01- Bany_10  - 474 земельних ділянок.
          Однак, апеляційний суд вважає, що вказаний наказ не може бути належним доказом на підтвердження погодження сторонами переліку земельних ділянок, на яких виконувались роботи за спірними договорами підряду, оскільки такий наказ складений виключно стороною позивача та носить суб`єктивний характер. Будь –яких доказів на підтвердження того, що позивач інформував відповідачів як належних землекористувачів про те, що на їхніх ділянках будуть виконуватись передбачені договором роботи та  про те, які саме ділянки буду залучені до обробітку (як зазначено вище у користуванні відповідачів перебувають 602ділянки, з яких, за твердженнями позивача оброблялись 474 ділянки) позивач не надав. 
          Твердження представника позивача про те, що конкретні земельні ділянки для обробітку  представники відповідача показували  під час фактичного виїзду на поля не знайшли свого підтвердження наявними в матеріалах справи,  а тому оцінюються судом критично.
          Щодо посилань суду першої інстанції на часткове виконання сторонами умов договору, що в свою чергу унеможливлює визнання договорів неукладеними, апеляційний суд зазначає, що, як вбачається з матеріалів даної справи, відповідачі не заперечували факту виконання позивачем робіт з передпосівного обробітку грунту, посадки картоплі та її збирання на певних належних відповідачам земельних ділянках, водночас вчинення однією зі сторін певних дій, спрямованих на виконання договору, істотні умови якого не погоджені сторонами, не може свідчити про те, що такий договір є укладений. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач повідомляв відповідачів про  початок виконання ним робіт з обробітку землі. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі заперечували щодо виконання позивачем робіт на їхніх земельних ділянках, що стало підставою для звернення у серпні 2020року до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 
          Як на підтвердження того, що договір підряду №3/2020 від 26.02.2020 є укладеним позивач посилається постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 у справі №918/1040/20, якою визнано недійсним укладений  ТОВ “Герман –Агро” та ПП “Якю” договір поставки №02/2020 від 19.06.2020. Позивач вказує, що при прийнятті вказаної постанови апеляційний суд встановив наступні обставини: договір підряду №3/2020 від 26.02.2020 є укладеним, перелік кадастрових номерів земельних ділянок не є істотною умовою договору, ТОВ «Герман –Агро» фактично погодило обробіток земельних ділянок позивачем, ТОВ «Герман Агро» не є власником посівів, обробіток яких виконував ТОВ «Централ Плейнс Груп Україна», у діях ТОВ «Герман Агро» наявна мовчазна згода та недобросовісна поведінка, наказ №02/03/2020-1 від 02.03.2020 є належним, допустимим і достовірним доказом.
          Разом з тим, апеляційний суд вважає, що вказане судове рішення в частині викладених позивачем обставин у даному випадку не матиме преюдиційного значення, оскільки такі висновки суду за своїм змістом   є правовою оцінкою суду, яка полягає у сформульованих судом  висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо. Відтак відповідно до частини сьомої статті 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №907/29/19).

          Згідно з вимогами частин першої, третьої  статті 74 ГПК України      кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
           Відповідно до 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
           Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до    статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Згідно з ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
          Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №                914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі 915/641/18, від 13.01.2020 у справі № 908/510/19).
          На підставі викладеного апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що наявні в матеріалах справи докази  свідчать про те, що більш вірогідним є факт укладення сторонами  договорів підряду, аніж їх не укладення, оскільки сторони не погодили належним чином  переліку земельних ділянок, на яких мали виконуватись передбачені договорами роботи, а відтак договори підряду №3/2020від  №4/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020 не можна вважати укладеними відповідно до передбачених законом вимог, що в свою чергу унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог позивача про зобов`язання відповідачів виконати умови таких договорів. 

          Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
                  Відповідно до      ст.236 ГПК України      судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
              Згідно з    ст.275 ГПК України   суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
          Статтею 277 ГПК України    передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
          Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що внаслідок нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права суд першої інстанції     дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового  задоволення позову в частині зобов`язання відповідачів виконати обов`язки, передбачені п.5.3 договорів підряду №3/2020 та №4/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020, та для закриття провадження в частині вимог про зобов`язання відповідачів виконати умови п.1.5 у зв`язку з відсутністю предмету спору (збору позивачем урожаю).
          Отже, рішення суду першої інстанції     належить скасувати, прийняти    нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
          Через скасування за результатами здійснення апеляційного перегляду рішення суду від 03.03.2021, прийнятого за результатами розгляду спору по суті, та прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для здійснення в порядку статті 129 ГПК України розподілу судових витрат за розгляд судом першої інстанції на користь позивача, зокрема, заявлених ним до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 99 450грн  (стаття 126 ГПК України), у зв`язку із чим оскаржуване додаткове рішення від 18.03.2021 також підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви  позивача про стягнення витрат на професійну правову допомогу належить відмовити.
                    Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
          На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи    судом першої інстанції, належить покласти на позивача. Судовий збір, сплачений відповідачем при поданні апеляційної скарги, підлягає відшкодуванню                               відповідачу за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 269, 270, 275,277, 281, 282   ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Герман     Агро” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Один” від 10.03.2021 (вх. суду від 10.03.2021 №01-05/874/21) з урахуванням  доповнень до апеляційної скарги від 31.03.2021 (від 01.04.2021 вх.суду 01-04/2312/21) -задоволити.
2. Рішення  Господарського суду Львівської області від  03.03.2021 у справі № 914/2489/20– скасувати. 
3. Прийняти нове рішення. 
      У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Централ Плейнс Груп Україна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Герман Агро” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Один” про зобов`язання виконати вимоги умови договорів - відмовити.
4. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області  від 18.03.2021 у справі № 914/2489/20– скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Централ Плейнс Груп Україна”  про стягнення витрат на професійну правову допомогу  - відмовити.
5.   Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Централ Плейнс Груп Україна”  (ідент. код 43310337, місцезнаходження: Львівська область Кам`янка -Бузький район с. Великосілки, вул. Полуботка П. буд. 4В) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ Нива Один ”( ідент.код 41062985, місцезнаходження: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гур`єва, буд. 13)   - 3 153,00грн судового збору  за перегляд рішення        апеляційним судом.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Централ Плейнс Груп Україна” (ідент. код 43310337, місцезнаходження: Львівська область Кам`янка -Бузький район с. Великосілки, вул. Полуботка П. буд. 4В)   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Герман     Агро”(ідент. код: 43171270, місцезнаходження: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гур`єва, буд. 13, код)     - 3 153,00грн судового збору  за перегляд рішення        апеляційним судом.
7.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 23.06.2021.
Головуючий (суддя          -доповідач)                                                  Т.Б. Бонк

Суддя                                                                                          С.М. Бойко

Суддя                                                                                          Г.Г. Якімець