П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3763/19	
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Стас Л.В.
суддів: Шевчук О.А., Шеметенко Л.П.
за участі секретаря – Худика С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Одеський консервний завод дитячого харчування» до Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу про визнання протиправним та скасування припису,  

ВСТАНОВИВ: 
Акціонерне товариство «Одеський консервний завод дитячого харчування» ( далі – Позивач) звернувся з позовом до Державної екологічної інспекції в Одеської області  (далі – Відповідач) про визнання протиправним та скасування припису №21/04 від 14.06.2019 року з підстав його необґрунтованості. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року – позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано припис Державної екологічної інспекції в Одеській області №21/04 від 14.06.2019 року.
Стягнуто на користь Акціонерного товариства «Одеський консервний завод дитячого харчування» (код ЄДРПОУ 05529030, 65007, м. Одеса, пров. Високий, 22) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції в Одеської області (код ЄДРПОУ 38017120, 65058, м. Одеса, проспект Шевченка, 12).
В апеляційній скарзі, Державна екологічна інспекція Південно - Західного округу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права,  просить рішення суду від 30 листопада 2020 року – скасувати, прийняту нову постанову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції відступив від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №808/3059/17 та у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі №420/5235/18, згідно яких, відсутня затверджена уніфікована форма акту на час здійснення планового заходу контролю, не може бути підставою для обмеження контролюючого органу у здійсненні покладених на нього законодавством повноважень, а тому складений акт за наслідками здійснення заходу контролю за змістом повністю відповідає приписам ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності». Позивачем не було спростовано результати перевірки в залежності від застосованої суб`єктом контролю форми акту 7. Отже, використання органом державного нагляду (контролю) застарілої форми акта, складеного за результатами проведення планового заходу, не вплинуло на права та обов`язки суб`єкта контролю. З огляду на викладене, апелянт вважає, що винесений відповідачем припис відповідає критерію «пропорційності», адже у такий спосіб дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача. 
      У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на доводи, ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції.
     Колегія суддів не входить в обговорення та оцінку рішення суду в тій частині, в якій воно не оскаржене. 
      Після з`ясування обставин справи та дослідження доказів, апеляційний суд перейшов у письмове провадження.  
      Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи,  перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що  апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню  з таких мотивів. 
     Судом першої інстанції встановлено, що Акціонерне товариство «Одеський консервний завод дитячого харчування» (далі - АТ «ОКЗДХ») здійснює такі види діяльності за КВЕД 10.86 Виробництво дитячого харчування та дієтичних харчових продуктів (основний); 10.32 Виробництво фруктових і овочевих соків; 10.39 Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.
     В період з 27.05.2019 р. по 07.06.2019 р. державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Одеської області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства АТ «ОКЗДХ», за результатом проведення якої складено акт №33/14 від 07.06.2019р. 
     Приписом Державної екологічної служби в Одеській області від 14.06.2019 року № 21/04, з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, зобов`язано АТ «ОКЗДХ»:
1. Розробити план заходів по усуненню виявлених порушень, копію      надати до Державної екологічної служби в Одеській області;
2. Надати до Державної екологічної служби в Одеській області довідку про об`єм забраної з артезіанських свердловин води в період з 02.02.2018 р. по 27.02.2018 р.;
3. Надати до Державної екологічної служби в Одеській області довідку про об`єм скинутої у водний об`єкт води в період з 02.02.2018 р. по 27.02.2018 р.;
4. Отримати висновок оцінки впливу на довкілля господарської діяльності, що призводить до скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт та забір води з водного об`єкту при водозаборі який перевищує 300 куб.м. на добу;
5. Отримати дозвіл на користування надрами;
6. Отримати дозвіл на спецводокористування на артсвердловину № 11-Е (8209);
7.    Надати до Державної екологічної служби в Одеській області довідку про об`єм забраної води з артсвердловини № 11-Е (8209) за період з листопада 2018 року по 05.06.219 року;
8. Визначити склад і властивості відходів, що утворюються на підприємстві.
       Не погоджуючись з вказаним приписом, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
       Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що невідповідність акта перевірки  № №33/14 уніфікованій формі свідчить про відсутність у нього ознак носія доказової інформації, що вказує на відсутність правової підстави для прийняття Припису № 21/04, а також враховуючи те, що частина зазначених в приписі порушень не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. 
      Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку. 
      Спірні правовідносини врегульовано законодавством:    законами України: «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V   (далі Закон № 877-V); «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 року № 1264-XII (далі Закон № 1264-XII); «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.1992 року № 2707-XII (далі Закон № 2707-XII); «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 року № 2059-VIII (далі Закон № 2059-VIII); Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275   (далі Положення № 275).
    Відповідно до ч. 1   ст. 35 Закону № 1264-XII,    державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
    Пунктом «а» ч. 1   ст. 20-2 Закону № 1264-XII   визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема, до компетенції вказаного органу, крім іншого, належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства, зокрема: про екологічну та радіаційну безпеку; про охорону атмосферного повітря; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.
    Держекоінспекція України відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України № 275 від 19 квітня 2017 року, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
    Пунктом 7 Положення передбачено, що Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
    Державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства суб`єктами господарювання під час здійснення ними господарської діяльності, Держекоінспекція здійснює на підставі   Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 5 квітня 2007 року   (далі по тексту -   Закон України № 877).
     Згідно з ст.5   Закону України № 877   планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.
    Відповідно до ч.1 ст.7   Закону України № 877   для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
     Відповідно до п. 2 розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 312 11.08.2017 року (далі по тексту Положення) інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.
     Згідно п. 3 Розділу ІІ Положення Інспекція проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням, здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
    Відповідно до п. 6 розділу ІІ Положення розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції.
    Згідно ч.6 ст.7 Закону України № 877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
    Як було зазначено вище, Державною екологічною інспекцією в Одеській області (далі - Держекоінспекція) на підставі Плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 30.11.2018 №262, та відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.09.2017року №652, у період з 27.05.2019 р. по 07.06.2019 р., проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства АТ «ОКЗДХ».
     З матеріалів справи також вбачається, що директор АТ «ОКЗДХ» відмовився підписувати акт перевірки та отримувати свій примірник, проте акт підписаний головним спеціалістом з охорони навколишнього середовища АТ «ОКЗДХ» Нечипорук Г.В., яка отримала даний акт для передавання до ознайомлення та підпису 07.06.2019 року о 17:00 год. (а.с.27, Т.1). 
     Пунктом 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що заходи державного нагляду здійснюються у спосіб та за формою, які встановлюються законами.
     Відповідно до пункту 15   ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
    Пунктом 2 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду та оприлюднюються на його офіційному веб - сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку визначеному законодавством.
     Положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»   встановлено, що орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.
     Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю).
     Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).
     Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів, що затверджується наказом такого органу.
     Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), розробляються Державною регуляторною службою України, і затверджуються Кабінетом Міністрів України.
     Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) (далі - Методики), були затверджені   постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342.
    Пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342   були визнані такими, що втратили чинність   постанова Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 р. № 752   «Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)»;   постанова Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 р. № 362   «Про внесення змін до методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)» та пункт 20 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2017 р. № 1103.
    Отже, навіть якщо на час здійснення відповідачем планового заходу контролю відносно позивача відсутня затверджена уніфікована форма акту, то це у будь – якому випадку не може бути підставою для обмеження контролюючого органу у здійсненні покладених на нього законодавством повноважень, а тому складений відповідачем акт за наслідками здійснення заходу контролю за змістом повністю відповідає приписам ст. 7 Закону № 877. 
    Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року, справа № 808/3059/17.
     Згідно з ч. 7, 8   ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
     Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
     Крім того, Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 09 серпня 2017 року № 303 була затверджена уніфікована форма акта, що складається за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (далі - Наказ № 303).
    Наказ № 303 був скасований 26 листопада 2019 року, отже на час проведення перевірки був чинним, що в свою чергу не позбавляло права посадових осіб територіального органу Держекоінспекції України на його застосування під час перевірки.
    Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі №810/5854/14 зазначила, що акт перевірки не є документом, який зобов`язує до вчинення будь-яких дій, права та обов`язки для суб`єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акта, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов`язків осіб чи суб`єктів владних повноважень, а, отже, не породжує публічно-правових відносин, у яких права особи можуть бути порушені.
     Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що суб`єктом державного нагляду були безпідставно оформлені результати перевірки з використанням незатвердженої форми уніфікованого акта, та погоджується з доводами апелянта, що використання органом державного нагляду (контролю) такої форми акта,  не вплинуло на права та обов`язки суб`єкта контролю.
     Крім того, оскільки предметом розгляду в даній справі є встановлення правомірності прийнятого відповідачем на підставі акту перевірки №33/14 від 07.06.2019 року припису №21/04 від 14.06.2019 року, суд першої інстанції з`ясував  обставини сутності порушень, виявлених контролюючим органом, та наявності підстав для їх усунення згідно припису. 
     Стосовно цього, колегія суддів зазначає про таке. 
      Як вбачається з матеріалів справи, згідно пунктів 2-4, 7 оскаржуваного припису,  позивача зобов`язано надати до Державної екологічної інспекції в Одеській області довідку про об`єм забраної з артезіанських свердловин води в період з 02.02.2018 р. по 27.02.2018 р. та довідку про об`єм скинутої у водний об`єкт води в період з 02.02.2018 р. по 27.02.2018 р.; отримати висновок оцінки впливу на довкілля господарської діяльності, що призводить до скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт та забір води з водного об`єкту при водозаборі який перевищує 300 куб.м. на добу; надати довідку про об`єм забраної води з артсвердловини № 11-Е (8209) за період з листопада 2018 року по 05.06.219 року та визначити склад і властивості відходів, що утворюються на підприємстві. 
     Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що пункти 2, 3, 7 оскаржуваного припису винесені відповідачем на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими   Конституцією   та законами України, колегія суддів зазначає наступне.
     Так, пунктами 2,3,7 оскаржуваного припису зазначено про зобов`язання  надати до Державної екологічної служби в Одеській області довідку про об`єм забраної з артезіанських свердловин води в період з 02.02.2018 р. по 27.02.2018 р.;  довідку про об`єм скинутої у водний об`єкт води в період з 02.02.2018 р. по 27.02.2018 р.; довідку про об`єм забраної води з артсвердловини № 11-Е (8209) за період з листопада 2018 року по 05.06.219 року. Строк виконання 10 днів з дня отримання припису. 
     В обґрунтування правомірності винесення вказаних пунктів припису, містяться посилання на статтю 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та статтю 44 Водного Кодексу України.
     Статтею 20-2 Закон №1264-XII визначено, що входить до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, а в ст. 44 Водного Кодексу України обов`язки водокористувачів.
     Враховуючи зазначені норми, колегія суддів погоджується із доводами позивача, що пункти 2,3,7 є протиправним та підлягає скасуванню в зв`язку з тим, що не містять жодної вимоги щодо усунення порушень вимог законодавства, а містять лише вимогу проведення певної адміністративної роботи зі складання довідок, відсутність яких по своїй суті не може трактуватись як порушення природоохоронного законодавства.
    Що стосується правомірності припису № 4, а саме: отримати висновок оцінки впливу на довкілля господарської діяльності, що призводить до скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт та забір води з водного об`єкту при водозаборі який перевищує 300 куб.м. на добу, судом встановлено таке. 
     Відповідно до п.4 Додатку «Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» до   Закону України від 19.05.2011 № 3392-VI «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності»,   висновок з оцінки впливу на довкілля є документом дозвільного характеру.
     Так, відповідно до частини 1   статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
    Згідно з п.8   ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» друга   категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає виробництво продуктів харчування шляхом обробки та переробки: сировини тваринного походження (крім молока) продуктивністю виходу готової продукції понад 75 тонн на добу; сировини рослинного походження продуктивністю виходу готової продукції понад 300 тонн на добу (середній показник за квартал); молока, якщо обсяг одержаного молока перевищує 200 тонн на добу (на основі середньорічного показника); пакування та консервування тваринних і рослинних продуктів у обсязі понад 50 тонн на добу; виробництво молочних продуктів в обсязі понад 20 тонн на добу; виробництво пива та солоду в обсязі понад 50 тонн на добу; виробництво кондитерських виробів та патоки в обсязі понад 20 тонн на добу; виробництво крохмалю; підприємства з переробки риби і риб`ячого жиру; бійні продуктивністю понад 10 тонн на добу; цукрові заводи.
     Згідно з відомостями журналу первинного обліку документації водозабору АТ «ОКЗДХ», об`єм забраної води у період відсутності дозволу на спеціальне водокористування становить - 52,5 тис куб. м. Вказаний факт підтверджується звітом про використання води за 2018 рік АТ «ОКЗДХ», згідно якого збір, використання, передача та втрати води у лютому 2018 року становить 52,5 тис куб. м.
    Крім іншого, позивач стверджує, що ним у період з 02.02.2018 по 27.02.2018 року не здійснювалося скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт та забір води з водного об`єкту при водозаборі який перевищує 300 куб. м. на добу.  Доказів на спростування цих доводів відповідачем до суду не надано.
    Зважаючи на те, що, окрім акту перевірки Державна екологічна інспекція в Одеській області не надала суду жодного доказу на підтвердження перевищення підприємством водозабору 300 куб. м. на добу, то вимога припису отримати висновок оцінки впливу на довкілля, є незаконною. 
      Стосовно пункту 5 оскаржуваного припису, яким зобов`язано позивача отримати дозвіл на користування надрами, посилаючись на порушення приписів ст.ст.19, 12, 23 Кодексу України «Про надра», суд слушно зазначив, що згідно з приписами ст. 19 Кодексу України «Про надра», надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.
    Відповідно до ст. 21 Кодексу України «Про надра», надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених   статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
    В абз. 1 ст. 23 Кодексу України «Про надра» зазначено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.
    Відповідно до акту №33/14 при обстеженні 05.06.2019 року СЗЗ артезіанських свердловин, були перевірені водоміри та зняті показники, відповідно до яких скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт та забір води з підземних джерел складає 3 568 кубічних метрів на добу. 
    Однак, як зазначалося вище, позивач категорично заперечує проти такого висновку акту перевірки. 
     За наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що факт виявлених порушень, зафіксованих актом перевірки №33/14, не підтверджується належними та допустимими доказами, які слугували підставою для висновків акту, в тому числі, фото та відео матеріалами, доказами використання водного об`єкту з порушенням діючого законодавства, поясненнями відповідальних осіб, тощо.
    Колегія суддів з цього приводу вважає за потрібне зазначити, що статтею 8  Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»,   державні інспектори під час здійснення перевірок наділені правом, зокрема, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом. 
    Проте, відповідачем до матеріалів справи не надано будь-яких листів з вимогою надати необхідні для перевірки документи, Державна екологічна інспекція в Одеській області під час здійснення заходу запити позивачу не направляла, а необхідність їх надання висвітлена безпосередньо в самому приписі, що не узгоджується з вимогами законодавства щодо суті та мети припису, як обов`язкового до виконання документу направленого на усунення виявлених порушень вимог природоохоронного законодавства. 
     Доводи апеляційної скарги не містять заперечень щодо встановлених обставин.
     Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність пунктів 2, 3, 4, 5, 7 оскаржуваного припису.
    Апеляційний  суд у цій справі також звертає увагу, що позиція застосування правила про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням узгоджується і з положеннями, викладеними в профільному Законі України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а саме - в частині сьомій статті 4   Закону №877   вказано наступне: у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі   закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.
     Аналогічна позиція застосована Верховним Судом у постановах від 19 квітня 2018 року у справі №808/8461/14, від 19 жовтня 2018 року у справі №805/3137/17-а, від 12 грудня 2018 року у справі № 805/420/17-а, від 9 жовтня 2019 року у справі №806/825/17 та від 4 лютого 2020 року у справі №826/14805/15.
    У частині недоведення відповідачем у цій справі правомірності свого рішення суд також враховує наступне. На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities)   або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».
     Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №822/863/16 та від 21 листопада 2019 року у справі №826/5857/16.
     Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
     У відповідності до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. 
     Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу – залишити без задоволення. 

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Одеський консервний завод дитячого харчування» до Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу про визнання протиправним та скасування припису - змінити. 

Мотивувальну частину рішення викласти в редакції цієї постанови. 
     
В іншій частині рішення суду - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 05.04.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шевчук О.А.    Шеметенко Л.П.