ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
іменем України

18 червня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/11862/20
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л.В.
Апеляційне провадження № 22-з/4823/58/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Акціонерне товариство «Альфа Банк»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

розглянув у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Павленка Андрія Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

                                      У С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк» (далі по тексту – Банк) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №4843, вчиненого 31.10.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості в сумі 494 593 грн; просив стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 342,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.02.2021 позов задоволено.
Визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. від 31.10.2020, зареєстрований в реєстрі за № 4843, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з АТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 у відшкодування сплаченого судового збору 1 342,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 100 грн, а всього 4 442,20 грн.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.06.2021 апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.02.2021 залишено без змін.

07.06.2021 представник ОСОБА_1 – адвокат Павленко А.В. звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив стягнути з АТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 грн.
У заяві вказав, що до відзиву на апеляційну скаргу ним як представником позивача було долучено документи, які підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, питання щодо цих витрат судом апеляційної інстанції не вирішувалось.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Чернігівського апеляційного суду питання розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду справи не вирішувалось.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, у якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Павленко А.В. на підставі ордеру про надання правової допомоги серії СВ № 1012538 від 09.04.2021, договору про надання правової допомоги адвокатом від 23.12.2020 (т. 1 а.с. 15-16, 212).
У відзиві на апеляційну скаргу адвокатом Павленком А.В. був наведений розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, загальна сума яких складає 5 000 грн (т. 1 а.с. 203-211).
Разом з відзивом на апеляційну скаргу представником позивача подано звіт за договором про надання правничої допомоги адвокатом Павленком А.В. від 23.12.2020, акт підтвердження виконаної роботи від 08.04.2021, рахунок № 8 від 08.04.2021 на суму 5 000 грн, прибутковий касовий ордер № 8 та копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 8 від 08.04.2021 про сплату ОСОБА_1 5 000 грн за вказаним договором про надання правової допомоги (т. 1 а.с. 213-217).
У пункті 1 вищезазначеного звіту за договором про надання правничої допомоги адвокатом Павленком А.В. від 23.12.2020 наведено детальний опис виконаних робіт адвокатом станом на 08.04.2021 відповідно до п. 1.1. ст. 1 Угоди щодо визначення гонорару, витрат і ціни договору від 23.12.2020 (додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги адвокатом від 23.12.2020), відповідно до якого:
- поточні усні консультації, прийняття та вивчення документів, надання рекомендацій, доведення позиції адвоката в спірних правовідносинах – 1 год.;
- складання та підготовка відзиву на апеляційну скаргу, формування документів, підготовка доказів, робота з документами; направлення (поштою) копії відзиву на апеляційну скаргу та доказів відповідачу у справі; подання (поштою) відзиву на апеляційну скаргу та доказів до суду апеляційної інстанції – 7 год.;
- планова участь у засіданні суду апеляційної інстанції – 2 год.
Пунктом 2 звіту встановлено розмір гонорару: відповідно до п. 1.1. ст. 1 Угоди щодо визначення гонорару, витрат і ціни договору від 23.12.2020 (додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги адвокатом від 23.12.2020) адвокату сплачується фіксована сума гонорару за надання правничої допомоги, підготовку документів, представництво інтересів та участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в розмірі – 5 000 грн.
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу адвокатом апеляційному суду надано оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 8 від 08.04.2021 про сплату ОСОБА_1 5 000 грн згідно договору про надання правничої допомоги адвокатом від 23.12.2020. 
Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному заявником розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Адвокат Павленко А.В. був представником ОСОБА_1 протягом  розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді. З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи апеляційним судом 09.04.2021 адвокатом Павленком А.В. був складений, підписаний та направлений поштою відзив на апеляційну скаргу на 9 аркушах, який за змістом є ідентичним відповіді на відзив, що подавався ним до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 145-151).  До відзиву на апеляційну скаргу додані копії документів на підтвердження повноважень адвоката та понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також долучені докази направлення адвокатом копії відзиву іншим учасникам справи (т. 1 а.с. 203-228).
28.05.2021 адвокатом Павленком А.В. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 01.06.2021 адвокатом надані письмові пояснення щодо наданих відповідачем витребуваних апеляційним судом документів та інформації у справі, до яких долучені копії документів на обґрунтування цих пояснень (т. 2 а.с. 1-9).
Із протоколів судових засідань вбачається, що адвокат Павленко А.В. брав участь в судових засіданнях апеляційного суду – 11.05.2021 тривалістю 23 хв. та 02.06.2021 тривалістю 34 хв (т. 1 а.с. 236-237, т. 2 а.с. 44).
Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи (складання та оформлення відзиву на апеляційну скаргу, додаткових пояснень, участь у двох судових засіданнях загальною тривалістю 57 хв.), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, урахувавши відсутність заперечень відповідача, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката Павленка А.В. підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст. 270, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Павленка Андрія Васильовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути із Акціонерного товариства «Альфа Банк (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100; код ЄДРПОУ 23494714) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 000 (три тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 червня 2021 року.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                  Н.В.Висоцька

                                                                                           Н.В.Шитченко