ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 квітня 2021 року           справа №200/13048/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Сіваченко І.В. 
за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.
за участю сторін по справі:
позивач: не прибув
відповідач: Сенников А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя – Арестова Л.В.) від 30 листопада 2020 року (повне рішення складено 03 грудня 2020 року у м.Слов`янськ) у справі №200/13048/19-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність із не зарахування платежів згідно платіжних доручень №2676 від 19.07.2019 року на суму 21768,02 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром» єдиного внеску за червень 2019 року; №2728 від 23.08.2019 року на суму 22853,77 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром»  єдиного внеску за липень 2019 року; №2768 від 20.09.2019 року на суму 21049,64 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром»  єдиного внеску за серпень 2019 року; зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області вчинити дії з зарахування платежів згідно платіжних доручень №2676 від 19.07.2019 року на суму 21768,02 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром» єдиного внеску за червень 2019 року, датою фактичної сплати – 19.07.2019 року; №2728 від 23.08.2019 року на суму 22853,77 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром»  єдиного внеску за липень 2019 року, датою фактичної сплати – 23.08.2019 року; №2768 від 20.09.2019 року на суму 21049,64 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром»  єдиного внеску за серпень 2019 року, датою фактичної сплати – 20.09.2019 року; визнання протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-127232-45 від 09.07.2019 року на суму 67616,03грн..
Рішенням Донецького окружного адміністративного від 30 листопада 2020 року позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області із не зарахування платежів згідно платіжних доручень №2676 від 19.07.2019 року на суму 21768,02 грн. в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром» єдиного внеску за червень 2019 року; №2728 від 23.08.2019 року на суму 22853,77 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром»  єдиного внеску за липень 2019 року; №2768 від 20.09.2019 року на суму 21049,64 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром»  єдиного внеску за серпень 2019 року; зобов`язано Головного управління ДПС у Донецькій області вчинити дії з зарахування платежів згідно платіжних доручень №2676 від 19.07.2019 року на суму 21768,02 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром» єдиного внеску за червень 2019 року, датою фактичної сплати – 19.07.2019 року; №2728 від 23.08.2019 року на суму 22853,77 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром»  єдиного внеску за липень 2019 року, датою фактичної сплати – 23.08.2019 року; №2768 від 20.09.2019 року на суму 21049,64 грн., в рахунок сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром»  єдиного внеску за серпень 2019 року, датою фактичної сплати – 20.09.2019 року; визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки)                            №Ю-127232-45 від 09.07.2019 року на суму 67 616,03 грн..
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що у ч.9 ст.25 Закону України №2464-VI визначено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством. На думку відповідача, наявні копії платіжних доручень свідчать про сплату єдиного внеску за позивача третіми особами, що є порушенням вимог ч.9 ст.25 Закону України №2464-VI, а тому правомірно не було зараховано сплачені суми у розрахунок сплати позивачем єдиного внеску.
На адресу Першого апеляційного адміністративного суду надіслано відзив на скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Також просив розгляд справи проводити за відсутністю представника відповідача.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, знаходиться на  обліку як платник податку у відповідача.
Між позивачем (довіритель) та ТОВ «Шахтоуправління «ДОНБАС» (повірений) укладено договір доручення від 18 лютого 2019 року № 18/02, предметом якого визначено зобов`язання повіреного від імені і за рахунок Довірителя здійснити наступні дії сплачувати (перераховувати) заробітну плату, податки, збори ті інші обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України, аліменти, пенсії, оплату листків непрацездатності, витрати на відрядження, матеріальної допомоги, витрати, пов`язані зі страхуванням, виконувати грошові зобов`язання по правочинам, в тому числі, але не виключно оплату витрат, пов`язаних з придбанням, продажем, конвертацією іноземної валюти та цінних паперів, витрати, пов`язані з погашенням кредитів та нарахованих по ним процентів, витрати, пов`язані з нарахуванням комісії та оплати за обслуговування по кредитам, оплату наданих нотаріальних послуг, отримувати грошові кошти на користь Товариства.
Зазначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 18 лютого 2020 року.
На виконання вищезазначеного договору ТОВ «ШУ «ДОНБАС» перерахований єдиний соціальний внесок у визначені Законом строки, із відповідним призначенням платежу, відповідно до поданих позивачем звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Звіт), а саме:
- Звіт за січень 2019 року прийнятий контролюючим органом 13.02.19 р. - нараховано ЄСВ 19 921,00 грн, сплачено ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» 19.02.19 року платіжним дорученням № 2349 призначення платежу : « *;31023892;71010000; за дог. доручення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за січень 2019 р., податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ». ЗАРАХОВАНО КОНТРОЛЮЮЧИМ ОРГАНОМ;
- Звіт за лютий 2019 року прийнятий контролюючим органом 13.03.19 р. - нараховано ЄСВ 19 921,00 грн, сплачено ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» 20.03.19 року платіжним дорученням № 2425 призначення платежу : « *;31023892,-71010000; за дог. доручення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за лютий 2019 р., податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ». ЗАРАХОВАНО КОНТРОЛЮЮЧИМ ОРГАНОМ;
- Звіт за березень 2019 оку прийнятий контролюючим органом 17.04.19р - нараховано ЄСВ 19 921,00 грн, сплачено ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» 24.04.19 року платіжним дорученням № 2521 суму в розмірі 9921,00 грн, призначення платежу: «;31023892;71010000; за дог. доручення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за березень 2019р, податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ» та платіжним дорученням № 2509 від 19.04.19 суму 10000,00 грн призначення платежу :« *;31023892;71010000; за дог. Доручення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за березень 2019р, податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ». НЕ ЗАРАХОВАНО КОНТРОЛЮЮЧИМ ОРГАНОМ.
- Звіт за квітень 2019 року прийнятий контролюючим органом 13.05.19 р. - нараховано ЄСВ 23196,00 грн, сплачено ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» 17.05.19 року платіжнимдорученням№2555призначенняплатежу:«*;31023892;71010000; за дог доручення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за квітень 2019 р., податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ». НЕ ЗАРАХОВАНО КОНТРОЛЮЮЧИМ ОРГАНОМ.
- Звіт за травень 2019 року прийнятий контролюючим органом 12.06.19 р. - нараховано ЄСВ 24498.12 грн, сплачено ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» 20.06.19 року платіжнимдорученням№2613призначенняплатежу:«*;31023892;71010000; за дог доручення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за травень 2019р, податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ» НЕ ЗАРАХОВАНО КОНТРОЛЮЮЧИМ ОРГАНОМ.
- Звіт за червень 2019 року прийнятий контролюючим органом 05.07.19р - нараховано ЄСВ 21768,02 грн, сплачено ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» 19.07.19року платіжнимдорученням№2676призначенняплатежу:«*;31023892;71010000; за дог доручення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за червень 2019 р., податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ» НЕ ЗАРАХОВАНО КОНТРОЛЮЮЧИМ ОРГАНОМ.
- Звіт за липень 2019 року прийнятий контролюючим органом 05.08.19р - нараховано ЄСВ 22853,77 грн, сплачено ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» 23.08.19року платіжнимдорученням№2728призначенняплатежу:«*;31023892;71010000; за дог дорз^іення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за ЛИПЕНЬ 2019р, податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ» НЕ ЗАРАХОВАНО КОНТРОЛЮЮЧИМ ОРГАНОМ.
- Звіт за серпень 2019року прийнятий контролюючим органом 11.09.19р - нараховано ЄСВ 21049,64 грн, сплачено ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» 23.08.19року платіжним дорученням №2768 призначення платежу:*;31023892;71010000; за дог доручення 18/02 від 18.02.19 на користь ТОВ «Мегапром» сплата ЄСВ 22,0% за серпень 2019р, податок повністю перерах. до бюдж, без ПДВ» НЕ ЗАРАХОВАНО КОНТРОЛЮЮЧИМ ОРГАНОМ.
Відповідачем відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» була прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09 липня 2019 року № Ю-127232-45, якою повідомлено що Товариство з обмеженою відповідальністю має заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 30 червня 2019 року в розмірі 67 616, 03 гривні.
На вказану вимогу позивачем направлена до ГУ ДФС в Донецькій області скарга № 41-юр від 27.08.2019 року, яку рішенням про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 26.09.2019 року № 3319/6/99-00-08-06-01 залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2019 року № Ю-127232-45 без змін.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі - Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Закон № 2464-VI).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У відповідності до вимог статті 4 Закону№ 2464-VI платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За приписами ч. 8, ч.12 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено:
-сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті зокрема шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування (перша половина першого речення частини п`ятої статті 9);
-для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та
-центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина шоста статті 9);
-єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома статті 9);
-днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9);
-єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9).
Частиною дев`ятою статті 25 Закону №2464 встановлено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.
Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
З вищевикладеного слідує, що  Закон № 2464 який є спеціальним, покладає на позивача, як платника єдиного соціального внеску (у відповідності до пункту 1 частини першої статті 4), безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).
Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, у позивача існують обставини, які унеможливлюють виконання ним зазначеного обов`язку (перебування виробничих потужностей і працівників на території зони АТО, а також арешт коштів Товариства), у спосіб, визначений Законом №2464, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.
Верховний Суд у тотожній справі № 805/1429/17-а визначив, що Закон №2464 не передбачає випадків, коли, (як у тій справі і даній справі), існують обставини, що виключають можливість виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.
Верховний суд встановив, що має місце ситуація, коли у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску (частина друга статті 2), наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого Законом №2464 обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку.
Верховний суд зробив наступний висновок: «Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (стаття 3), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 1).»
Положеннями частини 1 статті 1000 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.
Відповідно ч. 1 ст. 1003 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.
Згідно частини 1 статті 1004 Цивільного кодексу України (виконання доручення) повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.
Таким чином, основним змістом договору доручення є зобов`язання повіреного вчинити певні юридичні дії від імені та за рахунок довірителя.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що перерахування повіреним грошових коштів на сплату єдиного внеску від імені та за рахунок довірителя не суперечить положенням частини 9 статті 25 Закону № 2464, оскільки таке перерахування не є передачею платником єдиного внеску своїх обов`язків зі сплати ЄСВ третім особам.
Отже, у даному випадку ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС», перераховуючи соціальний внесок, діяв як повірений від імені та за рахунок позивача як довірителя, а не як самостійний платник, а тому контролюючий орган зобов`язаний був здійснити  зарахування грошових коштів отриманих від ТОВ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» в рахунок сплати позивачем єдиного соціального внеску за період січень-лютий 2019року.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску від 09 липня 2019 року № Ю-127232-45 ГУ ДФС у Донецькій області на суму 67 616,03 грн., винесено відповідачем всупереч вимог діючого законодавства тому, а тому вірно задоволено позов.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційні скарги і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного від 30 листопада 2020 року у справі №200/13048/20-а - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного від 30 листопада 2020 року у справі №200/13048/20-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 20 квітня 2021 року.
Постанова у повному обсязі складена та підписана 20 квітня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 квітня 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                А.А. Блохін

                                                                                І.В. Сіваченко