ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 квітня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/584/20
Головуючий у першій інстанції – Лиманська  М. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/34/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К. 

сторони: 
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” 
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Лиманської М.В. від 16 липня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Городня, дата складання повного тексту рішення 20 липня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
                                    
                              В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.11.2011 року у розмірі 31 136 грн. 66 коп. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк”, у зв`язку з чим підписав відповідну заяву №б/н від 11.11.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з ”Умовами та правилами надання банківських послуг” та ”Тарифами Банку”, які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в Акціонерному товаристві комерційний банк ”ПриватБанк”, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивач зазначає, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, який зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. В подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 14 000 грн. Позивач стверджує, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, в порушення умов кредитного договору, позичальник своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка, враховуючи часткове внесення коштів на погашення заборгованості позичальником, станом на 22.03.2020 року становить 31 136 грн. 66 коп., яка складається із наступного: 18 608,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 18 608,11 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 6 114,24 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625; 4 455,42 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил  надання  банківських  послуг:  500,00  грн. - штраф (фіксована частина), 1 458,89 грн. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 102 грн.  

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Cтягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2011 року в розмірі 18 608 грн. 11 коп. Cтягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” 1 261 грн. 20 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору. 

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року в частині незадоволених судом позовних вимог, та ухвалити у даній частині позовних вимог нове рішення, яким вимоги заявленого позову задовольнити у повному обсязі. В іншій частині рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року апелянт просить залишити без змін. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариство комерційний банк ”ПриватБанк” вказують, що рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року в частині відмови судом у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих згідно статті 625 ЦК України, та неустойки, ухвалено судом без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, а також судом порушено норми матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” зазначає, що відповідно до підписаної анкети-заяви від 11.11.2011 року, відповідач ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розумів, та їх положення зобов`язувався неухильно дотримуватись. При цьому, позичальник підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на відповідному сайті банку. В обґрунтування незаконності рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині, апелянт посилається на ті обставини, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду із формою договору та його умовами, а також продовжуючи користуватися коштами, автоматично приєднувався до нових редакцій Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, викладені не в тій редакції, яка діяла на час підписання відповідачем анкети-заяви. Також Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” у доводах апеляційної скарги стверджує, що відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доводи апеляційної скарги вказують, що сторонами погоджено збільшений розмір процентів в укладеному договорі, а також зазначено строк, з якого виконання зобов`язання вважається простроченим. Також умовами договору передбачено сплату неустойки, в разі порушення зобов`язань за договором. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, а також неустойки, оскільки така відмова у задоволенні вимог позову у вказаній частині не узгоджується із принципами платності кредитного договору, та наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг.  
     
В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року апелянтом не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року. 

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без повідомлення учасників справи. 
Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року у оскаржуваній апелянтом частині, а саме, в частині відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих за статтею 625 ЦК України, пені та штрафів.    

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк”, у зв`язку з чим 11.11.2011 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.33). ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з ”Умовами та правилами надання банківських послуг” та ”Тарифами Банку”, які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Факт отримання кредитної картки та користування кредитними коштами не заперечувався відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.88-93), також вказані обставини підтверджуються випискою про рух грошових коштів по картковому рахунку (а.с.20-30).      
Як вбачається із наданого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 11.11.2011 року (а.с.7-19), у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного із банком договору, станом на 22.03.2020 року заборгованість відповідача становить 31 136 грн. 66 грн., з яких: 18 608,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 18 608,11 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 6 114,24 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625; 4 455,42 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 458,89 грн. - штраф (процентна складова).

Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року у оскаржуваній частині, а саме, в частині відмови у задоволенні вимог заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих згідно статті 625 ЦК України, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення вимог заявленого позову у вказаній частині. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року у оскаржуваній частині не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.       
Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариство комерційний банк ”ПриватБанк” вказують, що рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року в частині відмови судом у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих згідно статті 625 ЦК України, та неустойки, ухвалено судом без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, а також судом порушено норми матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” зазначає, що відповідно до підписаної анкети-заяви від 11.11.2011 року, відповідач ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розумів, та їх положення зобов`язувався неухильно дотримуватись. При цьому, позичальник підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на відповідному сайті банку. В обґрунтування незаконності рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині, апелянт посилається на ті обставини, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду із формою договору та його умовами, а також продовжуючи користуватися коштами, автоматично приєднувався до нових редакцій Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, викладені не в тій редакції, яка діяла на час підписання відповідачем анкети-заяви. Також Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” у доводах апеляційної скарги стверджує, що відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доводи апеляційної скарги вказують, що сторонами погоджено збільшений розмір процентів в укладеному договорі, а також зазначено строк, з якого виконання зобов`язання вважається простроченим. Також умовами договору передбачено сплату неустойки, в разі порушення зобов`язань за договором. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, а також неустойки, оскільки така відмова у задоволенні вимог позову у вказаній частині не узгоджується із принципами платності кредитного договору, та наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг.  

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.    

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 11.11.2011 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою, відповідно до якої висловив свою згоду на наступне: ”Я згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua” (а.с.33-33, зворот). 
Підписанням заяви від 11.11.2011 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг. 
Відповідно до ч.1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно ч.1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.         

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 

Згідно ч.1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.  

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт отримання відповідачем кредитних карток та користування кредитними коштами підтверджується матеріалами справи (а.с.20-30,32).    
Судом першої інстанції в ході судового розгляду на підставі документально підтверджених обставин справи встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного із банком договору, станом на 22.03.2020  року  заборгованість  ОСОБА_1   за  тілом  кредиту  становила 18 608 грн. 11 коп. Вказана сума заборгованості стягнута рішенням суду першої інстанції від 16.07.2020 року з відповідача на користь позивача, і у вказаній частині рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року  не оскаржується.
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що старт карткового рахунку - 25.11.2011 року, цього ж дня встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який 15.02.2012 року було збільшено до 800,00 грн., 15.10.2012 року кредитний ліміт було збільшено до 2 000 грн., 04.05.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 10 000 грн., 29.08.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 12 000 грн., цього ж дня кредитний ліміт було зменшено до 10 000 грн., 19.10.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 14 000 грн., а 03.08.2019 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. (а.с.31).
Згідно довідки позивача (а.с.32), позичальнику ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття - 25.11.2011 року, термін дії - 08/15; № НОМЕР_2 , дата відкриття - 07.10.2014 року, термін дії - 09/18; № НОМЕР_2 , дата відкриття - 31.07.2015 року, термін дії - 09/18;  № НОМЕР_3 ,  дата відкриття - 29.08.2017 року, термін дії - 07/21.

За змістом ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.  
Відповідно до ч.1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Згідно ч.1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших  актів  цивільного  законодавства,  а  за  відсутності  таких  умов  та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
За змістом ч.1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1, ч.2 статті 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову, АТ КБ ’’ПриватБанк’’, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 11.11.2011 року, посилався також на Витяг з ”Умов та правил надання банківських послуг’’ та на Витяг з ”Тарифів Банку”. 
При цьому необхідно зазначити, що матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України відносно того, що саме  Витяг з ”Умов та правил надання банківських послуг’’ та Витяг з ”Тарифів Банку”, на які посилається позивач в обґрунтування вимог заявленого позову, були зрозумілими для відповідача,   і    що   з   даними   документами   відповідач   ознайомився   і погодився з  ними,  підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ’’ПриватБанку’’. В матеріалах справи також відсутні відповідні докази на підтвердження того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили в собі умови, зокрема, і щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначених у даних документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
За даних обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Наданий позивачем Витяг з ’’Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку’’, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, Витяг з ”Умов та правил надання банківських послуг’’ та Витяг з ”Тарифів обслуговування кредитних карт ’’Універсальна’’, які містяться в матеріалах справи, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.11.2011 року шляхом підписання Анкети-заяви, оскільки вказані документи на містять в собі підпису відповідача. За даних обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, які також обґрунтовано були прийняті до уваги судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті. 

Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті висновку рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року щодо відсутності підстав для задоволення вимог заявленого позову  в частині стягнення з відповідача на користь позивача: 6 114,24    грн.    -    заборгованості    за    відсотками,     нарахованими     на прострочений  кредит,  згідно ст.625 ЦК України; 4 455,42 грн. - нарахованої пені; а також штрафів, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил  надання  банківських  послуг: 500,00  грн. - штраф (фіксована частина), 1 458,89 грн. - штраф (процентна складова).

За даних обставин, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 17.06.2020 року у оскаржуваній частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи.

В частині задоволення вимог заявленого позову рішення суду першої інстанції від 16.07.2020 року апеляційним судом не переглядається в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.  

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” необхідно залишити без задоволення, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2020 року у оскаржуваній частині - необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,  
                                  
                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2020 року у оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.   

Дата складення повної постанови - 26.04.2021 року.

Головуючий:                                                    Судді: