ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Кульчицький С.О.                                                                                                       суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року                                                                                     Справа № 580/2703/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:            Епель О.В., 
суддів:                                   Губської Л.В., Федотова І.В.,
за участю секретаря           Сакевич Ж.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області

про                     визнання протиправним та скасування 
податкового повідомлення-рішення, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі - відповідач-) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2020 № 32764/2-5433-2313. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року адміністративний позов було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.04.2020 №  32764/2-5433-2313 в частині нарахування орендної плати з фізичних осіб у сумі 5 395,60 грн.
У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та Коробківською сільською радою укладено договір оренди землі 15.10.2007, що орендна плата за вказану землю складає 12 відсотків нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 179 853,42 грн. і що 25.04.2018 позивачем зареєстровано відповідне право користування.
Разом з тим, суд зазначив, що відповідачем при складанні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було враховано факту часткової сплати позивачем орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік, а відтак, неправильно визначено суму вказаного податку.
При цьому, суд вказав, що відповідачем здійснено розрахунок орендної плати за 251 день: 179853,42 (нормативно грошова оцінка земельної ділянки)*12 % (ставка орендної плати): 365 (днів)*251 (днів з моменту реєстрації права користування) = 14  841,60 грн., але 28.12.2018 позивачем сплачено орендну плату з фізичних осіб у сумі 5 395,60 грн., тому сума орендної плати з фізичних осіб у податковому повідомленні-рішенні повинна складати 9 446,00 грн.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
Позивач у своїй скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні його позовних вимог та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, зазначаючи, що до винесення спірного податкового повідомлення рішення відповідач у квитанції та в повідомленні зазначав зовсім іншу суму зобов`язання зі сплати земельного податку за 2018 рік, а саме 6428,13 грн., а не 14841,60 грн., а також визначав інші суми у попередніх ППР.
Крім того, позивач вказує, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, складає 49 951,24 грн., а не 179 853,42 грн., як було застосовано відповідачем.
Разом з тим, апелянт вказує, за два інші роки відповідач нарахував йому земельний податок у розмірі, меншому, ніж у спірному ППР за один рік, хоча відповідні показники для його нарахування не змінювалися.
Відповідач у своїй скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю, стверджуючи, що ним було правильно визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті позивачем.
При цьому, апелянт - відповідач зазначає, що станом на 28.09.2020 позивачем не було сплачено відповідну суму податкового зобов`язання. 
З цих та інших підстав апелянти вважають, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин цієї справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2021 та від 31.05.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та стверджуючи, що спірне зобов`язання було нараховано правомірно.
Відзив на апеляційну скаргу відповідача не надходив.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 та від 01.06.2021 у відповідача було витребувано додаткові докази у справі.
14.06.2021 через канцелярію суду від податкового органу надійшли відповідні докази.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.10.2007 між позивачем та Коробківською сільською радою укладено договір оренди землі, зареєстрований Золотоніським міськрайонним відділом Черкаської регіональної філії ДП « Центр ДЗК» 26.10.2007 № 040778400081.
01.10.2010 між позивачем та Коробківською сільською радою укладено додаткову угоду до договору оренди землі.
Відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі від 01.10.2010, п. 4 договору оренди землі викладено у такій редакції: «Нормативна грошова оцінки земельної ділянки з площею 0,2681 га відповідно технічної документації, затвердженої рішенням Коробківської сільської ради № 34-1/У від 29.01.2010 р. з урахуванням коефіцієнту індексації 3,2 на час складання додаткової угоди становить 25   944 грн».
Пункт 8 договору оренди землі викладено у такій редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі відповідно до рішення сільської ради № 25-2/У від 18.12.2008 р. в розмірі 12 % від грошової оцінки землі і на час укладення даної угоди складає 3  113, 28 грн в рік. Проплату провести з 29.01.2010 р.».
27.10.2017 між позивачем та Коробківською сільською радою укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди від 15.10.2007.
Згідно з п. 1 додаткової угоди від 27.10.2017, поновлено термін дії договору оренди земельної ділянки на 5 років.
Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 27.10.2017, внесено до договору оренди земельної ділянки від 15.10.2017 внесено зміни та доповнення: «Пункт 2 Договору доповнити абзацом 2 наступного змісту «Кадастровий номер земельної ділянки: 7121586201:02:004:0500». Пункт 8 Договору викласти в наступній редакції: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 12 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки». Нормативно грошова оцінка земельної ділянки на час укладення цієї угоди становить 179853,42 гривень (сто сімдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят   три гривні 42 копійок), згідно витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 03.04.2017 № 34-23-0.181-284/177-17 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області».
У п. 3 додаткової угоди від 27.10.2017 зазначено, що копія цієї додаткової угоди у 5-ти денний термін від дня державної реєстрації   надається орендарем до відповідного територіального органу ДФС.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, датою державної реєстрації права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7121586201:02:004:0500 є 25.04.2018.
Згідно з квитанцією АТ «Ощадбанк» № 17 від 28.12.2018 позивачем сплачено орендну плата з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 5   395 грн 60 коп.
Головним управлінням ДПС у Черкаській області здійснено нарахування орендної плати за вказану земельну ділянку за 2018 рік та сформовано податкове повідомлення-рішення від 27.04.2020 № 32764/2-5433-2313 на суму 14  841,60 грн.
При нарахуванні вказаного податкового зобов`язання відповідачем здійснено розрахунок орендної плати за 251 день: 179853,42 (нормативно грошова оцінка земельної ділянки)*12 % (ставка орендної плати): 365 (днів)*251 (днів з моменту реєстрації права користування) = 14 841,60 грн.
Позивач, вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі» від 06.08.1998 № 161-XIV (далі - Закон № 161-XIV).
Відповідно до п.п.19-1.1.1 п. 19-1.1. ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з п. 287.2. ст. 287.2 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.
Відповідно до п. 288.2 ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Пунктом 288.3 ст. 288 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
У п. 288.4 ст. 288 ПК України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Згідно з пп. 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст. 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ст. 17 Закону № 161-XIV, об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
У ст. 21 Закону № 161-XIV зазначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок землекористувачів сплачувати орендну плату за землю та порядок визначення її розміру, виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що спірне земельне зобов`язання розраховано відповідачем з дати державної реєстрації права позивача на користування відповідною земельною ділянкою (кадастровий номер 7121586201:02:004:0500), а саме: з 25.04.2018, за 251 день, із застосуванням нормативно-грошової оцінки такої земельної ділянки в розмірі 179853,42 грн., помноженої на ставку орендної плати 12 % та поділеної на 365 (днів)*251 (днів з моменту реєстрації права користування), що склало 14  841,60  грн.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такий розрахунок відповідає приписам чинного законодавства та є правомірним.
Доводи апелянта - позивача про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, складає 49 951,24 грн., а не 179 853,42 грн., як було застосовано відповідачем, судова колегія відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів цієї справи та, зокрема підтверджується доказами, додатково наданими відповідачем на виконання ухвали апеляційного суду про їх витребування, у додатковій угоді від 27.10.2017 про поновлення договору оренди від 15.10.2007 встановлено нормативну грошову оцінку земельної ділянки саме в розмірі 179 853,42 грн., тобто ту, що була застосована відповідачем.
Твердження апелянта - позивача про те, що за два інші роки відповідач нарахував йому земельний податок у розмірі, меншому, ніж у спірному ППР за один рік, хоча відповідні показники для його нарахування не змінювалися, а також про те, що до винесення спірного податкового повідомлення рішення відповідач у квитанції та в повідомленні зазначав зовсім іншу суму зобов`язання зі сплати земельного податку за 2018 рік, а саме 6428,13 грн., а не 14841,60 грн., а також визначав інші суми у попередніх ППР, судова колегія до уваги не приймає, оскільки предметом судового розгляду в цій справі є виключно ППР від 27.04.2020 № 32764/2-5433-2313 та нараховані ним зобов`язання.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Разом з тим, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг обох сторін, колегія суддів зазначає, що як було правильно встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами цієї справи та не спростовано апелянтом - відповідачем 28.12.2018 позивачем було сплачено орендну плату з фізичних осіб у сумі 5   395,60 грн., що не було враховано податковим органом при  винесенні спірного податкового повідомлення рішення, сума орендної плати з фізичних осіб в якому повинна складати 9  446,00 грн. (14841,60 - 5395,60). 
Доводи апеляційної скарги відповідача таких висновків суду першої інстанції не спростовують, а його твердження про те, що ним було правильно визначено суму податкового зобов`язання, яка підлягає сплаті позивачем, колегія суддів відхиляє як безпідставні.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
19. Таким чином, апеляційні скарги ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області підлягають залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
           20. З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційні скарги ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 22 червня 2021 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      Л.В. Губська

                                                                                                       І.В. Федотов