ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2021 року м. Харків

Справа №639/2989/20
Провадження №22-ц/818/1036/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Кругової С.С.,
суддів                        Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
секретаря                Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :
Позивач: ОСОБА_1 ,
Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», 
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чорний Артем Володимирович, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові 

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2020 року, постановлене суддею Труханович В.В.,

у цивільній справі за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5484, вчинений 9 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 15 березня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30 червня 2026 року, грошових коштів у сумі 97081 грн. 66 коп.

Позов мотивований тим, що 9 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2011 року у розмірі 97 081,66 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 888,19 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 65 394,34 грн., заборгованості з комісії та пені у розмірі 1 700,00 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 4 599,13грн. Про вчинення нотаріусом наведеного вище виконавчого напису позивачу стало відомо після накладання арешту на її грошові кошти. Постанова про арешт коштів боржника винесена державним виконавцем 13.03.2019 року. 

Позивач вважає, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу необхідно здійснити перевірку наявності певних умов, за яких може бути вчинена ця нотаріальна дія. А саме, перевірити чи немає спору щодо наявності чи змісту зобов`язання або іншої відповідальності між стягувачем і боржником, що у даному випадку приватний нотаріус не виконав. Нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 

Зазначає, що вона не визнає борг за договором у розмірі, який з неї стягується. Вона не погоджується з розрахунком заборгованості наведеним у виконавчому документів, зокрема в частині заборгованості з комісії та пені, заборгованості по штрафам. 

Крім того, поза увагою нотаріуса лишилося те, що з дня коли у банку виникло право примусового стягнення боргу, минуло більше трьох років.

У відзиві на позов АТ КБ «Приватбанк» просило відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що між банком та позивачем було укладено кредитний договір, за яким остання належним чином не виконувала свої зобов`язання. Вказує, що ані договір, ані розрахунок банку ОСОБА_1 не спростовано, договір недійсним не визнавався. У банку виникло право вимоги внаслідок прострочення позичальником строків виконання зобов`язання, яке мале місце з 30.04.2014 року, крім того, позивач користувалася кредитними коштами та 20.02.2015 сплачувала заборгованість. Оскільки умови договору не були виконані позивачем належним чином, банк мав право на звернення про вчинення виконавчого напису 09.11.2016 щодо заборгованості станом на 30.06.2016 за кредитним договором від 15.03.2011.

У письмових поясненнях представник позивача зазначив про те, що позивач не визнає суму боргу, на стягнення якої приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, а отже у нотаріуса були відсутні підстави для винесення виконавчого напису. Також посилався на пропуск відповідачем строку на звернення з виконавчим написом та звертав увагу на відсутність доказів інформування відповідачем позивача про наявну заборгованість за кредитним договором перед зверненням до приватного нотаріуса.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2020 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чорний Артем Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що а ні відповідачем по справі, а ні приватним нотаріусом не було надано суду жодних належних та допустимих доказів безспірності заборгованості. Матеріали справи не містять у собі копій документів на підставі яких нотаріусом було вчинено виконавчий напис, а отже суд не має можливості перевірити законність та правильність процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просило скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи і з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

У апеляційній скарзі зазначено, що між сторонами було укладено кредитний договір, який складався з анкети-заяви від 15.03.2011, «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів банку», підписанням анкети-заяви позивач підтвердила свою згоду на те, що наведеними документами погоджено ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відповідальність у вигляді неустойки (штрафу та пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, також підтвердила своє ознайомлення із всіма умовами. Вказаний договір недійсним не визнавався, його правомірність презюмується, проте вказані доводи не були досліджені судом першої інстанції.

Зазначає, що позивач користувалася вказаними коштами, проте у повному обсязі заборгованість не погасила, не висловлювала заперечень щодо її розміру, тому банк мав право на звернення для вчинення виконавчого напису.

Звертає увагу, що до позову не надано розрахунків на спростування заборгованості чи розрахунку відповідача та позивачем не заперечується факт наявності самої заборгованості. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з дотриманням усіх вимог законодавства та положень нормативно-правових актів України.

Щодо строків стягнення за виконавчим написом відповідач вказував, що його вчинено 09.11.2016 відносно заборгованості станом на 30.06.2016 за кредитним договором від 15.03.2011. так, ОСОБА_1 здійснювала погашення як простроченої так і поточної заборгованості, нарахованих процентів, комісій і лише з 30.04.2014 почала накопичуватися прострочена заборгованість, після чого мало місце часткове погашення заборгованості 20.02.2015. отже, виникнення у банку права вимоги мало місце з 30.04.2014, тобто виконавчий напис вчинено в межах встановленого 3-річного строку. Крім того, у кредитному договорі у вигляді заяви-анкети не міститься строк повернення кредиту (користування ним).

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 9 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було винесено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 15 березня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2016, грошових коштів у сумі 97 081 грн.66 коп., з урахуванням:
-Заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 888 грн.19коп.;
-Заборгованості за відсотками у розмірі 65 395 грн.34 коп.;
-Заборгованості з комісії та пені у розмірі 1 700 грн.00 коп.;
-Заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500грн.00коп.;
-Заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 4 599грн.13коп.,
-Стягнення здійснюється за період з 15 березня 2011 року по 30 червня 2016 року. ( а.с. 15)

11 травня 2017 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження №53906143 з примусового виконання виконавчого напису №5484 виданого 09.11.2016 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 97 081,66 грн. (а.с. 16-17).

13 березня 2019 року в рамках даного виконавчого провадження була винесена постанова про арешт коштів боржника (а.с.19-20).

Доводи апеляційної скарги про ознайомлення боржника з умовами надання кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового кредиту», підписання довідки та надання доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, судова колегія відхиляє, оскільки наявність цих обставин не звільняє нотаріуса від дотримання умов ст.88 Закону України «Про нотаріат» в частині того, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки.

Суд першої інстанції достовірно встановив і це чітко вбачається зі змісту виконавчого напису, що він вчинений 9 листопада 2016 року про стягнення заборгованості за період з 15 березня 2011 року по 30 червня 2016 року, тобто вже минуло більше ніж 3 роки з дня виникнення права вимоги з 15 березня 2011 року.

Посилання банку в апеляційній скарзі на те, що право вимоги виникло з 30 квітня 2014 року спростовується змістом виконавчого напису, в якому початок строку виникнення заборгованості і відповідно права вимоги зазначено 15 березня 2011 року.

Згідно з положеннями ст.88 Закону України «Про нотаріат» ( в редакції станом на час вчинення виконавчого напису нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня 
виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом 
встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у 
межах цього строку. 

Крім цього, в позовній заяві позивач посилається на те, що їй не направлялась вимога про погашення заборгованості.

Згідно підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій ( в редакції станом на час вчинення виконавчого напису) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Отже, нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису, передбачених Законом України «Про нотаріат», що є порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, які призвели до порушення гарантованих законом прав боржника і ці поряшення можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться лише до переоцінки доказів, будь-яких інших доводів щодо погодження з мотивами районного суду відносно суті спору, викладеними у оскаржуваному рішенні, апеляційна скарга не містить.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        С.С. Кругова

Судді                                                                Н.П. Пилипчук

                                                               О.Ю. Тичкова

повний текст постанови 
складено 11 травня 2021 року