ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19468/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 червня 2021 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Василенка Я.М.,
                                                                                                    Кузьменка В.В., 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства   юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 
  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив:
-          визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 05.03.2020 № 823/5;
-          зобов`язати відповідача вчинити дії щодо поновлення записів в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі спірного наказу, а саме: записів, внесених на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 44887830, виданого 29.12.2018 державним реєстратором КП «Реєстраційним центром реєстрації нерухомості та бізнесу» - Прошкіним О.В. на квартиру за адресою:                АДРЕСА_1 (реєстраційний № 5056180000 ) щодо визнання права власності на квартиру за ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що оскаржуваний наказ винесений з порушенням встановленої процедури розгляду скарги, в результаті чого, позивач був позбавлений права на участь у процесі прийняття оскарженого рішення. Також, відповідач не повідомив заінтересованих осіб про дату, час та місце розгляду скарги та не направив їм копії скарги разом із доданими до неї документами, копію оскаржуваного наказу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 р. адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 05.03.2020 № 823/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».
Зобов`язано Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було скасовано на підставі наказу від 05.03.2020 № 823/5, а саме: запису, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 44887830, виданого 29.12.2018 державним реєстратором КП «Реєстраційним центром реєстрації нерухомості та бізнесу» - Прошкіним О.В. на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний № 5056180000 ) щодо визнання права власності на квартиру за        ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити, оскільки спір не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 02.06.2021.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,   наказом Міністерства юстиції України від 05.03.2020 № 823/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»: 1. Скаргу ОСОБА_2 від 27.09.2019 задоволено частково; 2. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.12.2018                № 44887830, прийняте державним реєстратором державним реєстратором                               КП «Реєстраційним центром реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним Олександром Васильовичем. 3. В іншій частині вимог відмовлено. 4.   Виконання пункту 2 наказу покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації
Підставою прийняття наказу зазначено: висновок Колегії Міністерства юстиції України   з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 06.02.2020 за результатом розгляду скарги ОСОБА_2 від 27.09.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2019 № 33885-33-19.
Позивач вважає зазначений наказ необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Так, представником позивача зроблено запит на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири позивач, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Отримавши вищезазначений витяг стало відомо, що право власності квартири № 96 належить ОСОБА_2 . Підставою для державної реєстрації став спірний наказ від 05.03.2020 № 823/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», відомості було внесено до реєстру ОСОБА_3 . Позивач стверджує, що про наказ      № 823/5 йому жодним чином не було відомо, неодноразові адвокатські запити про надіслання його копії залишені без задоволення, будь-якого повідомлення про наявність зазначеного документу ані позивачем, ані його представником отримано не було.
    Тож, на переконання позивача,  є всі підстави вважати оскаржуваний наказ незаконним, у зв`язку з незаконною процедурою його прийняття.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:
-          суд першої інстанції наголосив на тому, предметом розгляду у справі не є оцінка дій державного реєстратора. Спір у справі стосується виключно процедури розгляду Міністерством юстиції України скарги на дії державного реєстратора;
-          доказів запрошення усіх заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів, для розгляду скарги у сфері державної реєстрації та доказів своєчасного повідомлення зазначених осіб про час і місце засідання колегії матеріали справи не містять;
-          у зв`язку із неповідомленням Міністерства юстиції України позивача про розгляд скарги та не запрошення його на розгляд скарги, останній був позбавлений права отримати копію скарги і доданих до неї документів для можливості подання пояснень по суті скарги.   Крім цього, у висновку Колегії Міністерства юстиції України   з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 06.02.2020 за результатом розгляду скарги ОСОБА_2 від 27.09.2019, не зазначено мотивів, за яких було скасовано рішення від 28.12.2018 № 44887830, прийняте державним реєстратором КП «Реєстраційним центром реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В.
Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
У відповідності до норм ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Так, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
При цьому, вжитий термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Такі ж правила визначення предметної юрисдикції адміністративних судів закріплені у ст. 19 КАС України.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Натомість, необхідною ознакою публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, щодо яких виник спір.
До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень.
Водночас, спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до його порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.
З матеріалів справи слідує, що позивачем оскаржується наказ Мінюсту про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було скасовано рішення про державну реєстрацію щодо реєстрації переходу права власності на квартиру від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .
Ключовим за наслідками, є захист права цивільного, права власності на квартиру, а констатування порушення процедури розгляду скарги, призводить до наслідків у вигляді скасування наказу про скасування реєстрації квартири за ОСОБА_1 , тобто, вже зачіпає питання права власності.
Отже, зміст заявлених позовних вимог у цій справі зводиться до захисту права власності або іншого речового права позивача, з огляду на що, незважаючи на підстави позову - порушення процедури розгляду скарги, правовідносини у цьому спорі покликані, з урахуванням резолютивної частини рішення суду, все ж таки на захист права цивільного, адже наслідком є дії щодо поновлення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було скасовано на підставі Наказу від 05.03.2020 №823/5, а саме: запису, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 44887830, виданого 29.12.2018 державним реєстратором КП «Реєстраційним центром реєстрації нерухомості та бізнесу» - Прошкіним О.В. на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний № 5056180000 ) щодо визнання права власності на квартиру за ОСОБА_1 .
За змістом статей 15-16, 21 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або.
Тому, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, є способом захисту саме цивільних прав та інтересів.
Вказаний спір спрямований на захист права цивільного незалежно від того, чи здійснено відповідачем розгляд скарги третьої особи з дотриманням вимог законодавства/процедури чи ні.
Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження наказу Міністерства юстиції України безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з ОСОБА_2 , яка заперечує законність дій державного реєстратора з реєстрації за позивачем права власності цього ж нерухомого майна. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору, його слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.
Пункт 1 частини 1 статті 238 КАС України, передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Важливо наголосити, що нормами ч. 1 ст. 319 КАС України, визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
При цьому, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. З висловлених позивачем в позовній заяві мотивів звернення до суду вбачається, що вимоги у цій справі в цілому зводяться до захисту права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 239 та частини 1 ст. 319 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що враховуючи суб`єктний складу учасників спору, розгляд цієї справи віднесено до компетенції місцевого загального суду і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а оскаржуване  судове рішення - скасуванню із закриттям провадження у цій справі.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
             
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства  юстиції України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 р. - скасувати.

Провадження у справі № 640/19468/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                           О.М. Ганечко

Судді                                                                                                        Я.М. Василенко

                                                                                                     В.В. Кузьменко