Дата документу 26.04.2021 Справа № 328/2196/20

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
26 квітня 2021 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 328/2196/20
Провадження №22-ц/807/1315/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 січня 2021 року, повний текст якого складено 27 січня 2021 року, в складі судді Новікової Н.В., в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначало, що 29.04.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2008675585, відповідно до умов якого остання отримала кошти у розмірі 58 610,69 гривень із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних зі строком повернення до 29.04.2019, з яких 55163,00 гривень надано на споживчі цілі, що підтверджується заявою на видачу готівки №5 від 19.04.2014.
13.06.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №2008675585 від 29.04.2014. 
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань за договором №2008675585 від 29.04.2014 станом на 13.06.2016 утворилась заборгованість у розмірі 63492,59 гривень. 
29.01.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором №2008675585 від 29.04.2014.
18.02.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості на підставі умов Кредитного договору, відповідно до якої боржника було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 або зв`язатися з Новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості.
Оскільки зобов`язання з повернення коштів за Кредитним договором №2008675585 від 29.04.2014 не виконано ні первісному кредитору, а ні новому кредитору, утворилась заборгованість в розмірі 63 492, 59 грн., яка складається з: 49821, 80 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 4488, 00 грн. – 3% річних, 9573, 25 грн. – інфляційні збитки.
У зв`язку з невиконанням боржником вимоги було порушено право ТОВ «ФК «Прайм Альянс» щодо неналежного виконання умов Кредитного договору, відповідно до чого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.
Ураховуючи викладене, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь частину заборгованості за кредитним договором №2008675585 від 29.04.2014 у розмірі 63 116, 64 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 49 821, 00 грн., а також заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до ст.. 625 ЦК України, що станом на 08.10.2020 становить 14 061, 25 грн.; а також судовий збір в розмірі 2102, 00 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 25 січня 2021 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором №2008675585 від 29.04.2014 у розмірі 63 116, 64 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 49 821, 00 грн., а також заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до ст.. 625 ЦК України в розмірі 14 061, 25 грн.; а також судовий збір в розмірі 2102, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Калініна С.К. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову, а також застосувати строки позовної давності.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки умовами Кредитного договору №2008675585 від 29.04.2014 передбачені самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а, отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Позивачем зазначено суму заборгованості станом на 13.06.2016, що свідчить про те, що з вказаної дати відповідач не вчиняв дії щодо погашення кредиту.

Від ТОВ «ФК «Прайм Альянс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
У відзиві зазначає, що відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту не пізніше 29 квітня 2019 року. Направивши 18.02.2019 ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення заборгованості, позивач змінив строк виконання зобов`язання, тому позовна давність, враховуючи 30-денний пільговий період, починає обраховуватися з 18.03.2019. ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулось до суду з позовом 16.10.2020, не пропустивши строк позовної давності. Тому суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч. 1  ст. 368 ЦПК України  справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових правовідносин;  про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
Згідно із  ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки відповідачем не надано документів, що підтверджують погашення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки кредитний договір встановлює кінцевий термін виконання зобов`язання 29.04.2019.

Колегія суддів не може повністю погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 29.04.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №2008675585 (далі – Кредитний договір), відповідно п. 1.1 якого Позичальник отримала грошові кошти в розмірі 58 610, 69 грн., з яких 55163, 00 грн. – на споживчі цілі, що підтверджується заявою на видачу готівки №5 від 29.04.2014, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних та строком повернення до 29.04.2019 (а.с. 8-12).

Згідно з Додатком №1 до Кредитного договору, встановлено графік платежів, відповідно до якого ОСОБА_1 повинна була сплачувати щомісячні платежі у сумі 977,00 гривень протягом трьох місяців (з травня по липень 2014), та в подальшому щомісячно у розмірі 2207,82 гривень, який складається із тіла кредиту та комісії, (останній платіж у сумі 2 213,40 гривень) до 29.04.2019.

Частинами першою та другою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно з п. 3.6 Кредитного договору, Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою третій особі.

 13.06.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором №2008675585 від 29.04.2014, що підтверджується вказаним договором та Додатком № 1 до вказаного договору «Реєстр прав вимоги №1» (а.с. 13-18).

Згідно з Додатком №1 до Договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016, загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 63 492, 59 грн., з яких: сума строкової заборгованості за кредитом – 34195, 47 грн., сума нарахованих строкових % - 615, 59 грн., сума простроченого тіла кредиту – 15 626, 33 грн., сума нарахованих прострочених % - 13055, 20 грн.

29.01.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором №2008675585 від 29.04.2014, що підтверджується договором факторингу № 29/01/19-2 та Додатком № 1 до нього (а.с. 19-24).

Згідно з Додатком №1 до Договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 63 492, 59 грн., з яких: загальна сума заборгованості за тілом кредиту – 49 821, 80 грн., загальна сума заборгованості за нарахованими доходами (%) згідно умов договору – 13 670, 79 грн.

На час вирішення цього спору, названі договори є чинним та матеріали справи не містять відомостей щодо оспорення вищевказаних договорів факторингу.

Таким чином, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право належного кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором №2008675585 від 29.04.2014.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості на підставі умов Кредитного договору, відповідно до якої боржника було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 (а.с. 26, 27).

Згідно з п. 2.13.1 Кредитного договору, незважаючи на інші положення угоди, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Держателем своїх боргових зобов`язань. При цьому зобов`язання Держателя щодо дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання Держателем відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено протягом 30 календарних днів з Дати отримання вимоги.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 дострокової вимоги.

Крім того, в п. 2.13.1 Кредитного договору міститься застереження, відповідно до якого, Сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання Держателем Вимоги, відправленої Банком рекомендованим листом на адресу Держателя, та повернення до Банку відповідного документу поштової організації з відміткою про неотримання Держателем листа з Вимогою з будь-яких причин, Вимога вважається отриманою Держателем на сьомий календарний день з дати відправки вимоги. Виконання вимоги Боргових зобов`язань в цілому, у випадку неотримання Держателем вимоги, повинно бути проведено Держателем протягом 30 календарних днів з моменту, коли вимога вважається отриманою.

Ураховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання ОСОБА_1 вимоги, яку Банк направив на її адресу 01 березня 2019 року (а.с. 27), тому вимога вважається отриманою Держателем 09 березня 2019 року, а строк виконання договору вважається таким, що настав 09 квітня 2019 року.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином умови Кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку, зокрема за тілом кредиту становить 49 821, 00 грн.
Наявність заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована, доказів щодо погашення заборгованості не надано.

Проте, відповідачем в суді першої інстанції заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. 
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. 

Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Так, укладений сторонами Кредитний договір встановлював окремі зобов`язання, які деталізували обов`язок ОСОБА_1 повернути борг частинами в розмірі не менше як 976, 84 грн. до кінця кожного місяця та передбачали самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. Сторонами визначено строк повернення кредиту – до 29 квітня 2019 року. 

Отже, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним зі щомісячних платежів починався з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Ураховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 16 жовтня 2020 року, а позовна давність обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, заборгованість за кредитним договором, яка виникла до 16 жовтня 2017 року, не підлягає стягненню з відповідача у зв`язку з пропущенням строку позовної давності відповідно до ст. 257 ЦПК України.

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за період з 16 жовтня 2017 року по день закінчення дії кредитного договору, що відповідно до умов Договору, графіку Платежів та розрахунку заборгованості за Договором становить 18 567, 05 грн.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Кредитним договором визначено щомісячні платежі, тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, та помилково дійшов висновку, що початок перебігу позовної давності обчислюється з 29 квітня 2019 року за всією сумою заборгованості.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні  положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за  змістом  наведеної  норми  закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

  З огляду на те, що ОСОБА_1 прострочено виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Разом з тим, аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).
Таким чином, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню в межах трирічного строку позовної давності.

Ураховуючи, що 3% річних та інфляційні втрати нараховуються з моменту прострочення виконання зобов`язання, та банк просить стягнути заборгованість станом на 08 жовтня 2020 року, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, за період з 16 жовтня 2017 року до 08 жовтня 2020 року (в межах заявлених вимог).
Оскільки індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується з 16 до останнього дня місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Так, нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості за тілом кредиту за період з 16 жовтня 2017 року до 08 жовтня 2020 року становить:
1)976, 84 х 118,4 (сукупний індекс інфляції за період листопад 2017 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 84 = 179,49 грн.
2)976,86 х117,3 (сукупний індекс інфляції за період грудень 2017 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 86 = 169,36 грн.
3)976,86 х116,17 (сукупний індекс інфляції за період січень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 86 = 158,01 грн.
4)976,87 х114,45 (сукупний індекс інфляції за період лютий 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 87 = 141,24 грн.
5)976,88 х113,43 (сукупний індекс інфляції за період березень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 88 = 131,26 грн.
6)976,89 х112,2 (сукупний індекс інфляції за період квітень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 89 = 119,20 грн.
7)976,89 х111,31 (сукупний індекс інфляції за період травень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 89 = 110,50 грн.
8)976,91 х111,31 (сукупний індекс інфляції за період червень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 91 = 110,50 грн.
9)976,91 х111,31 (сукупний індекс інфляції за період липень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 91 = 110,50 грн.
10)976,92 х112,09 (сукупний індекс інфляції за період серпень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 92 = 118,17 грн.
11)976,93 х112,09 (сукупний індекс інфляції за період вересень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 93 = 118,17 грн.
12)976,93 х110,05 (сукупний індекс інфляції за період жовтень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 93 = 97,75 грн.
13)976,95 х108,16(сукупний індекс інфляції за період листопад 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 95 = 79,78 грн.
14)976,95 х106,67 (сукупний індекс інфляції за період грудень 2018 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 95 = 65,19 грн.
15)976,96 х105,82 (сукупний індекс інфляції за період січень 2019 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 96 = 56,92 грн.
16)976,97 х104,77 (сукупний індекс інфляції за період лютий 2019 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 97 = 46,69 грн.
17)976,98 х104,25 (сукупний індекс інфляції за період березень 2019 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 98 = 41,59 грн.
18)976,98 х103,32 (сукупний індекс інфляції за період квітень 2019 – вересень 2020 року) / 100% - 976, 98 = 32,51 грн.
19)982,57х102,3 (сукупний індекс інфляції за період травень 2019 – вересень 2020 року) / 100% - 982,57= 22,65 грн.

Всього інфляційні втрати на суму заборгованості за тілом кредиту за період з 16 жовтня 2017 року до 08 жовтня 2020 року дорівнюють 1909, 48 грн.

Нарахування 3% річних на суму заборгованості за тілом кредиту за період з 16 жовтня 2017 року до 08 жовтня 2020 року дорівнює:
1)976, 84 х 3 / 100% /365 х 1074 = 86,23 грн.
2)976,86 х 3 / 100% /365 х 1044 = 83,82 грн.
3)976,86 х 3 / 100% /365 х 1014 = 81,41 грн.
4)976,87 х 3 / 100% /365 х 983 = 78,93 грн.
5)976,88 х 3 / 100% /365 х 953 = 76,52 грн.
6)976,89 х 3 / 100% /365 х 924 = 74,19 грн.
7)976,89 х 3 / 100% /365 х 892 = 71,62 грн.
8)976,91 х 3 / 100% /365 х 863 = 69,29 грн.
9)976,91 х 3 / 100% /365 х 832 = 66,80 грн.
10)976,92 х 3 / 100% /365 х 801 = 64,31 грн.
11)976,93 х 3 / 100% /365 х 771 = 61,90 грн.
12)976,93 х 3 / 100% /365 х 738 = 59,26 грн.
13)976,95 х 3 / 100% /365 х 710 = 57,01 грн.
14)976,95 х 3 / 100% /365 х 679 = 54,52 грн.
15)976,96 х 3 / 100% /365 х 647 = 51,95 грн.
16)976,97 х 3 / 100% /365 х 618 = 49,62 грн.
17)976,98 х 3 / 100% /365 х 588 = 47,22 грн.
18)976,98 х 3 / 100% /365 х 559 = 44,88 грн.
19)982,57 х 3 / 100% /365 х 528 = 42,64 грн.

Всього 3% річних на суму заборгованості за тілом кредиту за період з 16 жовтня 2017 року до 08 жовтня 2020 року становить 1222, 12 грн.

Ураховуючи викладене, з відповідача на користь позивача, окрім суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18 567, 05 грн., підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 1909, 48 грн. та 3% річних в розмірі 1222, 12 грн. за період з 16 жовтня 2017 року до 08 жовтня 2020 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду на підставі ст. 376 ЦПК України  підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості за тілом кредитного договору №2008675585 від 29.04.2014 у розмірі 18 567, 05 грн., а також станом на 08 жовтня 2020 року інфляційних втрат в розмірі 1909, 48 грн. та 3% річних в розмірі 1222, 12 грн. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю І та ІІ групи, законні представники дітей з інвалідністю і непрацездатних осіб з інвалідністю.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1   є особою з інвалідністю ІІ групи (безстроково), що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії АВ № 0830717 (а.с.110).

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вказане положення закону застосовується й у випадку, коли рішення суду ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Оскільки відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, необхідну компенсувати за рахунок держави.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені на 34,4 %, розмір сплаченого банком судового збору за подання позовної заяви, підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, в розмірі 723, 09 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Калініна Сергія Костянтиновича задовольнити частково.
Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 січня 2021 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (код ЄДРПОУ 41677971) заборгованість за тілом Договору про надання споживчого кредиту №2008675585 від 29.04.2014 у розмірі 18 567, 05 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень 05 копійок), а також станом на 08 жовтня 2020 року інфляційні втрати в розмірі 1909, 48 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`ять гривень 48 копійок) та 3% річних в розмірі 1222, 12 грн. (одна тисяча двісті двадцять дві гривні 12 копійок).
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (код ЄДРПОУ 41677971) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 723, 09 грн. (сімсот двадцять три гривні 09 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

                                                                       Г.С. Подліянова