Справа № 161/19431/20 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/864/21  Категорія: 70 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
25 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,  

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року,

                                           В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вони з відповідачем являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2011 року із відповідача стягуються аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно.
Відповідач через свого керівника сплачує аліменти по 3000 грн..
На даний час матеріальне становище відповідача змінилося, покращилося, у зв`язку із чим рівень його доходів дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 6000 грн..
Ураховуючи наведене, просила збільшити розмір стягуваних із ОСОБА_2 на її користь аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 6000 грн. щомісячно, а також стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн..
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2011 року з 400 грн. щомісячно на 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 454 грн. судового збору та на користь ОСОБА_1 850 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені позивача ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити це рішення, збільшивши розмір аліментів з 400 грн. на 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавав. 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 , який проживає з позивачкою.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на сина ОСОБА_5 в сумі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11).
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (на час ухвалення судового рішення) встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня – 2395 гривень, з 1 липня – 2510 гривень, з 1 грудня – 2618 гривень.
Найголовнішою причиною призначення аліментів є потреба в них саме дитини.
Звертаючись з даним позовом, а також, подаючи апеляційну скаргу, позивач не обґрунтувала та не надала жодних належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження потреби саме дитини, на утримання якої такі аліменти стягуються, у доцільності збільшення розміру стягуваних із відповідача аліментів у заявленому розмірі – 6000 грн. /позовна заява/ або 5000 грн. /апеляційна скарга/.
Тобто, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину не надано доказів на потребу дитини в її утриманні у розмірі відповідно 12000 грн. або 10000 грн. від обох батьків щомісячно.
Посилання в апеляційній скарзі на доходи та витрати відповідача підтверджують лише підставу для збільшення розміру аліментів.
Посилання на понесені витрати на лікування сина – не є підставою для збільшення розміру аліментів, а є у розумінні статті 185 СК України додатковими витратами, які при відсутності добровільної згоди відповідача на відшкодування половини понесених цих витрат, стягнути їх позивачем у передбачений законом спосіб.
Посилання в апеляційній скарзі на необхідність збільшення розміру аліментів, починаючи з дня звернення до суду з позовом – відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.
Законодавець у статті 191 СК України визначив цей час лише для стягнення аліментів, які присуджуються вперше.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Посилання на необхідність урахування постанови Верховного Суду від 25.11.2000 у справі №523/2927/18, якою підтримано стягнення аліментів у розмірі 9000 грн. – відхиляються апеляційним судом, оскільки правовідносини у тій і в цій справах – не подібні, не тотожні.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі більшому, ніж мінімально гарантований чи мінімально рекомендований розмір, встановлений законом та обґрунтовано задовольнив позов частково.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                             П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий – суддя  

Судді