КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                                  Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/4294/2021
  
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                               Справа № 364/1118/20
 
 12 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    - Кулікової С.В.
суддів                         - Желепи О.В.    
                                   -  Олійника В.І.
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Київської області від 22 грудня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Ткаченко О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-
 
в с т а н о в и в:
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Позов мотивований тим, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 07.02.2019 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 їх син досягнув повноліття у зв`язку з чим стягнення аліментів на його утримання припинено. З 01.09.2020 року  ОСОБА_3  навчається у Київському національному університеті технологій та дизайну на І курсі, за спеціальністю «Право», на денний формі навчання, період навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року, стипендії не отримує, не має ніякого джерела доходу, повністю перебуває на її утриманні, тому потребує постійної матеріальної допомоги. Крім витрат по сплаті за навчання сина, вона сплачує кошти по оплаті проживання його у гуртожитку, проїзд, харчування та інше. Окрім цього позивачка вказує, що на своєму утриманні вона має ще одну малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка навчається у Київському національному торгівельно-економічному університеті на факультеті торгівлі та маркетингу, на денній формі навчання, на платній основі. Окрім цього, 05.10.2020 року позивачку було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в розмірі 2 648 грн. починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. 
Рішенням Володарського районного суду Київської області від 22.12.2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 400 гривень щомісячно, починаючи з 24 грудня 2020 року на період навчання дитини до досягнення двадцяти трьох років.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 840, 80 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Володарського районного суду Київської області від 22 грудня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вказував на те, що матеріальне становище відповідача не надає йому можливості  надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а присуджена судом сума аліментів у розмірі 1 400 грн. є для відповідача непосильною, перевищує його середньомісячний дохід та при їх стягненні порушуватиме права інших утриманців, яких відповідач зобов`язаний утримувати. Вказував на те, що пославшись у рішенні на п. 20  Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ,  суд вказаних роз`яснень при ухваленні рішення не урахував.
Посилався на те, що під час розгляду справи суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем було заявлено вимоги про стягнення аліментів до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення дитиною 23 років, тоді як суд стягнув аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання на період навчання і до досягнення 23 років.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Володарського районного суду Київської області від 22 грудня 2020 року - без змін. Зазначала, що суд повно та всебічно дослідив обставини справи та надав їм вірну оцінку, врахував інтереси дитини, а також майновий стан обох батьків, а також те, що відповідач працездатного віку, не має інвалідності, він зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Вказувала на те, що відповідач працює та отримує неофіційні доходи, однак їх не декларує, в тому числі з метою уникнення сплати аліментів на дітей.
У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 07.02.2019 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повнолітня (а.с. 27-31).
На даний час їх син досягнув повноліття у зв`язку з чим стягнення аліментів по виконавчому листу на його утримання припинено. 
З 01.09.2020 року ОСОБА_3  навчається у Київському національному університеті технологій та дизайну на І курсі, за спеціальністю «Право», на денній формі навчання, період навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Дані обставини підтверджуються довідкою № 1/1677 від 18.11.2020, виданою Київським національним університетом технологій та дизайну (а.с. 19) на платній основі, що стверджено Договором про надання освітніх послуг № 8018340 від 29.08.2020 року (а.с. 20). 
Син   ОСОБА_3 стипендії не отримує, не має ніякого джерела доходу, повністю перебуває на утриманні позивача, тому потребує постійної матеріальної допомоги.
Позивачка на своєму утриманні має малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17) та повнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка навчається у Київському національному торгівельною-економічному університеті, на факультеті торгівлі та маркетингу, на денній формі навчання (а.с. 18). 
Відповідач з 17.08.2020 року перебуває на обліку як безробітній у Володарському центрі зайнятості та отримує допомогу, середньомісячний розмір якої становить 1 552, 50 грн. 
На утримання відповідача є і інші члени сім`ї, а саме: дружина ОСОБА_2 , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та є інвалідом третьої групи; син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи із відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 1 400 гривень щомісячно, починаючи з 24 грудня 2020 року на період навчання дитини до досягнення двадцяти трьох років, суд першої інстанції виходив з спільного обов`язку батьків в утриманні свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, та врахував, що сторони мають на своєму утриманні інших дітей.
Проте, колегія суддів не може погодитись повною мірою з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Отже враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання.
Однак, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не врахував, що відповідач перебуває на обліку як безробітний у Володарській районній філії Київського обласного центру зайнятості з 17 серпня 2020 року, за період з 17.08.2020 року по 29.11.2020 року дохід відповідача складає загалом 6 210,97 грн., середньомісячний дохід становить в розмірі 1 552,50 грн.; відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та з 16.04.2018 року є інвалідом 3 групи;  має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, матеріальне становище відповідача, який має іншу сім`ю і на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням цих обставин підлягає зменшенню до 700 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання сина та періоду за який аліменти підлягають стягненню змінити, зменшивши з 1 400 грн. до 700 грн. та стягувати їх починаючи з 24 листопада 2020 року (дата звернення до суду з позовом) і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до 23-х років.
 Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну  скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Володарського районного суду Київської області від 22 грудня 2020 року - змінити, зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з   ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі з 1 400,00 грн. до 700 грн. щомісячно, починаючи з 24 листопада 2020 року (дата звернення до суду з позовом) і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до    23-х років.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                         Судді: