ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 червня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/11889/20
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/927/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В., 
сторони: позивач – Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 квітня 2021 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного судового рішення –30.04.2021) у справі за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
                                      В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року АТ «Облтеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилався на те, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. Зазначає, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 підключений до об`єднаної системи централізованого опалення, та обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії (будинковим лічильником). Оскільки відповідач ОСОБА_1 споживала надані послуги, частково сплачувала за надані послуги, не відмовилася від них у законному порядку, то згідно ст.ст. 205, 901-903 ЦК України договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір). 
Проте, в порушення вимог чинного законодавства відповідачка не здійснила оплату за надані послуги, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 5704,39 грн за період з 01.01.2016 по 30.04.2018, з урахуванням уточнених позовних вимог.
У позові позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 5704,39 грн за період з 01.01.2016 по 30.04.2018, та 2102,00 грн судового збору.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.04.2021 позов АТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016 по 30.04.2018 у сумі 5704, 39 грн, та 2102 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 21.04.2021, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є необґрунтованим, таким що прийнято з порушенням норм матеріального права, судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.
У скарзі заявник посилається на те, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігіваській області за зверненням ОСОБА_1 була проведена позапланова перевірка за результатами якої було винесено припис про проведення перерахунку ОСОБА_1 за опалення місць загального користування в період з 01.01.2016 по 30.04.2018. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 вказаний припис залишено в силі, проте на даний час АТ «Облтеплокомуненерго» припис не виконало.
Заявник зазначає, що позивач проводив розрахунки опалення місць загального користування не у спосіб, що визначений законом, спосіб нарахування не відповідає складовим формули, визначеній в п. 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.
В обгрунтування скасування рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 вказує на те, що судом не прийнято до уваги довідку ОСББ «Наш дім - 2016» та фотографії, які підтверджують те, що з листопада 2016 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні батареї в місцях загального користування і фактично послуги щодо опалення місць загального користування АТ «Облтеплокомуненерго» не надавали.
Крім того, квитанції, які надходили на адресу заявниці від АТ «Облтеплокомуненерго» в яких зазначено, що з жовтня 2017 року по січень 2018 року суми є рекомендованими до сплати, так як не затверджена методика центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунальних послуг.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «ОТКЕ» Іванов В.В. просить залишити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.04.2021 без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. В обгрунтування посилається на законність та обґрунтованість судового рішення, та безпідставність апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності.
З листа АТ «Облтеплокомуненерго» від 26.02.2021 адресованого Головному управлінню Держпродспоживслужби в Чернігівській області вбачається, що у період 2016/2018 років АТ «ОТКЕ» проводило нарахування за послуги з централізованого опалення у відповідності до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 та Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359. У зв`язку з набранням чинності Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119-VІІІ, починаючи з березня 2018 року розподіл обсягів теплової енергії визначених за допомогою вузла комерційного обліку здійснювався між споживачами у відповідності до статті 10 вказаного закону.
Будинок АДРЕСА_1 обладнано вузлом комерційного обліку, а окремі квартири – вузлами розподільного обліку (квартирними лічильниками) теплової енергії. Тому витрати на опалення МЗК для споживачів вказаного будинку визначались (до березня 2018 року) розрахунком за формулами п.2.1.4 Методики № 359 (а.с. 218-220 т. 1).
Згідно акту Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області № 035 від 02.03.2021, позапланова перевірка в АТ «Облтеплокомуненерго» проводилась за отриманим зверненням споживача ОСОБА_1 та погодження Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 29.01.2021 № 15.3-10/1880. Під час проведення позапланової перевірки в АТ «Облтеплокомуненерго» було встановлено, що споживачу ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 нарахування за спожиту теплову енергію в місцях загального користування в опалювальний період з 01.01.2016 по 28.02.2018 проводились на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV, «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 та «Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359.
Облік теплової енергії даного будинку здійснюється засобом обліку.
При нарахуванні кількості теплової енергії за опалення місць загального користування (далі МЗК) будинку, суб`єктом господарювання було взято до розрахунку невірні дані щодо сумарної загальної опалювальної площі квартир і приміщень, які сплачують за опалення МЗК та не мають відокремленого входу. При визначенні кількості спожитої енергії, спожитої на опалення МЗК не вірно зазначено тривалість опалювального періоду (відповідно до таблиці 1 Методики застосовується показник 191 день, а під час розрахунку суб`єктом господарювання взято 187 днів).
При визначенні загальної кількості теплової енергії на опалення МЗК розрахунок проводиться без застосування формули 2.3 Методики. Утрати теплової енергії розподільними трубопроводами системи опалення будинку не розраховувались.
В період з 01.03.2018 по 30.04.2018 розподіл обсягів теплової енергії визначений за допомогою вузла комерційного обліку і здійснювався без застосування «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», яка була затверджена лише 22.11.2018. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315.
Отже нарахування теплової енергії на опалення МЗК споживачу ОСОБА_1 в опалювальний період з 01.01.2016 по 30.04.2018 проведено з порушенням вимог діючого законодавства (а.с. 154-198 т. 1).
З листа Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 19.03.2021 адресованого ОСОБА_1 вбачається, що при нарахуванні кількості теплової енергії за опалення місць загального користування будинку, суб`єктом господарювання було взято до розрахунку невірні дані щодо сумарної загальної опалювальної площі квартир і приміщень, які сплачують за опалення МЗК та не мають відокремленого входу, а також не вірно зазначено тривалість опалювального періоду (відповідно до таблиці 1 Методики застосовується показник 191 день, а під час розрахунку суб`єктом господарювання взято 187 днів).
При визначенні обсягу теплової енергії на опалення МЗК, розрахунок проводився без застосування формули 2.3 Методики. Утрати теплової енергії розподільними трубопроводами системи опалення будинку не розраховувались.
В період з 01.03.2018 по 30.04.2018, обсяг теплової енергії здійснювався без застосування методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Така методика була затверджена лише 22.11.2018, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315.
Отже, розподіл та нарахування ОСОБА_1 теплової енергії на опалення МЗК в опалювальний період з 01.01.2016 по 30.04.2018 проведено з порушенням вимог діючого законодавства за що винну особу буде притягнуто до адміністративної  відповідальності (а.с. 224 т. 1).
Матеріали справи містять копію витягу з протоколу від 12.09.2016 № 3 ОСББ «Наш дім - 2016» з якого вбачається, що загальними зборами мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вирішено відключити від центрального опалення загальні площі будинку (сходові клітини) та звернутись до Чернігівоблтеплокомуненерго не нараховувати плату за загальні площі будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 149-150 т. 1).
На адресу ПАТ «Олтеплокомуненерго» було направлено копію вказаного витягу з протоколу з проханням не нараховувати плату за опалення місць загального користування у зв`язку з відсутністю батарей опалення на загальних площах будинку (а.с. 148 т. 1).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів апеляційного суду, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.
Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем в сфері надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика) та іншими нормативно-правовими актами України.
Відповідно до пункту 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.
При нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов`язаний дотримуватися положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359
Відповідно п. 28 Правил, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (далі - МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Судом встановлено, що квартира позивача обладнана квартирними засобами обліку теплової енергії (а.с. 33 т. 1), у частини квартир відсутні такі засоби, разом з тим будинок обладнаний  будинковим лічильником, що підтверджується даними листа АТ «Облтеплокомуненерго» від 26.02.2021 адресованого Головному управлінню Держпродспоживслужби в Чернігівській області (а.с. 218 т. 1), відповідно до якого будинок АДРЕСА_1 обладнано вузлом комерційного обліку, а окремі квартири – вузлами розподільного обліку (квартирними лічильниками) теплової енергії, що також визнається сторонами.  Витрати на опалення МЗК для споживачів вказаного будинку визначались (до березня 2018 року) розрахунком за формулами п.2.1.4 Методики № 359 (а.с. 218-220 т. 1).
Нарахування за послуги з централізованого опалення, в тому числі за опалення МЗК, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії, АТ «ОТКЕ» здійснює для всіх споживачів, незалежно від наявності або відсутності у них індивідуальних вузлів обліку теплової енергії, відповідно до п.п. 10, 12 Правил, п.п. 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 та розділу 3 Методики (а.с. 218-220 т. 1).
Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, між окремими помешканнями будинку.
Пунктом 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на місцях загального користування витрати теплової енергії на опалення місць загального користування визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1 Методики. 
Однак, при визначенні суми оплати за вказаними пунктами, відповідач, з врахуванням того, що СНиП 2.04.05-91 втратили чинність, а діючі ДБН В.2.5-67:2013, що затверджені наказами Мінрегіонбуду від 25.01.2013 №24 та від 28.08.2013 №410 не містять методики розрахунку втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, проводив розрахунок шляхом віднімання від показань будинкового лічильника визначених кількості теплової енергії на опалення квартир без лічильників та сумарних показань квартирних лічильників і сумарної кількості теплової енергії на опалення окремих приміщень місць загального користування, що вбачається також з наданого прикладу детального розрахунку по о/р № НОМЕР_1 .
Де, як визначено у п. 2.1.4 Методики № 359 Q втр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі (розраховується за СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование", Приложение 12, 1991 г. (далі - СНиП 2.04.05-91). 
Проте, вказаний спосіб нарахування не відповідає складовим формули, визначеній в п. 2.1.4 Методики. З огляду на це, позивач проводив розрахунки опалення місць загального користування не у спосіб, що визначений законом, разом з тим у розрахунку не зазначено, що саме Q втр розраховується за СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование", Приложение 12, 1991 г. (далі - НОМЕР_2 ), який втратив чинність з 1 липня 2015 року, згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України  від 13 листопада 2014 року N 312.
Суд першої інстанції на дану обставину уваги не звернув, вказавши на відповідність наданого відповідачем розрахунку вимогам п.2.1.4 Методики.
З врахуванням наведеного є безпідставними посилання позивача, що нарахування за опалення місць загального користування нараховує оплату за опалення місць загального користування по квартирі позивача у відповідності до нормативних актів, які регулюють відносини у сфері надання  житлово-комунальних послуг, а саме: ст. 8, 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, п. 1.4,2.1,2.2.1 та 2.2.2 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, від  31.10.2006 № 359, оскільки даними Правилами  не визначено порядку оплати послуг з опалення місць загального користування споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії, а інші нормативні акти також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку, крім того рішення міської ради не стосується спірного періоду.
Отже, підміняючи методику розрахунку, визначену нормативним актом, який є чинним, іншими нормативно-правовими актами, позивач діяв не у передбачений законом спосіб здійснюючи нарахування  відповідно до наданого прикладу розрахунку о/р 97227.
З врахуванням наведеного  є помилковим висновок суду першої інстанції щодо нарахування плати у спірний період проводилось правильно за місця загального користування відповідно до показників загально будинкового лічильника відповідно до п 2.1.4 Методики № 359 за формулою 2.3 у спосіб, відображений позивачем у прикладі детального розрахунку по о/р 97227, відкритому на кв. АДРЕСА_3 за період з 29.01.2018 по 25.02.2018 (а.с.211-212 т. 1).
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилалась на не підтвердження по періодам вартості наданих послуг, крім того у рахунках було зазначено про відсутність Методики, відповідно і розрахунок за надані послуги за відсутності доведення правильності нарахування не можуть  підтверджувати заборгованість за надані послуги.
З врахуванням наведеного посилання позивача, що вказуючи у рахунках до оплати про те, що нарахування є рекомендованими, АТ «ОТКЕ» не посилалось на відсутність Методики, оскільки у період з січня 2016 по січень 2019 була чинна Методика, якою і користувався позивач під час здійснення розрахунків вартості теплової енергії, витраченої на опалення МЗК, отже з врахуванням наведеного, наданий розрахунок боргу по о/р 97227, відкритому на кв. АДРЕСА_3 за період з 01.2016 по 07.02.2020 (а.с.7 т. 1) та розрахунок (а.с. 126 т. 1), здійснені не у спосіб визначений законом, оскільки як вже зазначалось позивач проводив розрахунки опалення місць загального користування не у спосіб, що визначений законом, разом з тим у розрахунку не зазначено, що саме Q втр розраховується за СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование", Приложение 12, 1991 г. (далі - НОМЕР_2 ), який втратив чинність з 1 липня 2015 року, згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України  від 13 листопада 2014 року N 312.
Інших доказів на підтвердження заборгованості та здійснення обрахування плати за надані послуги у визначений спосіб позивачем не надано.
Положеннями ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Отже, суд першої інстанції досліджуючи розрахунки, на які послався, як на підставу задоволення позовних вимог, залишив поза увагою вище перелічені обставини, послався що розрахунок здійснювався згідно з п. 2.1.4. Методики, про що зазначалось відповідачем і підтверджується письмовими доказами, зокрема, квитанціями ПАТ «Облтеплокомуненерго» по особовому рахунку відповідача, довідкою про тарифи з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води для населення по ПАТ «Чернігівобленерго», прикладом детального розрахунку по особовому рахунку відповідача, разом з тим усунувся від надання належної правової оцінки наданим розрахункам.
Крім того, залишено поза увагою суду, що відповідно до акту  № 035 від 02.03.2021 Головного управління Держпродслужби в Чернігівській області  при нарахуванні кількості теплової енергії за опалення місць загального користування будинку, суб`єктом господарювання було взято до розрахунку невірні дані щодо сумарної загальної опалюваної площі квартир і приміщень, які сплачують за опалення МЗК та не мають відокремленого входу. При визначенні  кількості спожитої енергії, спожитої за опалення МЗК не вірно зазначено тривалість опалювального періоду (відповідно до таблиці 1 Методики застосовується показник 191 день, а під час розрахунку суб`єктом господарювання взято 187 днів).  При визначенні загальної кількості теплової енергії на опалення МЗК розрахунок проводиться без застосування формули 2.3 Методики. Утрати теплової енергії розподільними трубопроводами системи опалення будинку не розраховувались. В період з 01.03.2018 по 30.04.2018 розподіл обсягів теплової енергії визначений за допомогою вузла комерційного обліку і здійснювався без застосування «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», яка була затверджена лише 22.11.2018, наказом Міністерства  регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального  господарства України  № 315. Отже нарахування теплової енергії МЗК споживачу ОСОБА_1 в опалювальний період з 01.01.2016 по 30.04.2018 проведено з порушенням вимог діючого законодавства (а.с. 154-201 т. 1).
Зазначений акт був предметом судового розгляду та відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року  за адміністративним позовом АТ "Облтеплокомуненерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -  ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування припису, і задоволенні позову було відмовлено та постановою від 09.02.2012  Шостого апеляційного адміністративного суду  - залишено без змін. 
З врахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції щодо правомірності визначення АТ «Облтеплокомуненерго», відповідачу кількість теплової енергії на опалення МЗК за зазначений у позові період та розраховуючи розмір оплати, керувалось пунктами 10, 12 Правил та пунктом 2.1.4. Методики, про що зазначалось відповідачем і підтверджується письмовими доказами, зокрема, квитанціями ПАТ «Облтеплокомуненерго» по особовому рахунку позивача, довідкою про тарифи з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води для населення по ПАТ «Чернігівобленерго», прикладом детального розрахунку по особовому рахунку відповідача, не узгоджуються з матеріалами справи.
Суд першої інстанції при розгляді справи на вказані обставини уваги не звернув, ухвалив рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З врахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції  про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Облтеплокомуненерго» не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки не враховано істотних ознак конкретної правової ситуації, позивачем не підтверджено належними доказами заборгованість у визначеному у позові розмірі, отже апеляційна скарга підлягають задоволенню з врахуванням викладених обставин, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог
Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і відмовляє у задоволенні позову, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, а саме стягнути з АТ «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 3153,00 грн  у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.                             
Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
                                     П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 квітня 2021 року  - скасувати.
У задоволенні позову Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 55-б, код ЄДРПОУ 03357671) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_3 ) 3153,00 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст рішення складено 18.06.2021.
Головуючий                                                 Судді :