Єдиний унікальний номер 219/11149/18 
Номер провадження 22-ц/804/1415/21        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року                                                                                 м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,
суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,
за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу № 219/11149/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Дубровський Володимир Миколайович, приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Яна Сергіївна, про визнання довіреностей та договорів купівлі-продажу недійсними, зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2021 року (суддя Погрібна Н.М., повний текст рішення складений 12 березня 2021 року),

в с т а н о в и в :

03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання довіреностей та договорів купівлі-продажу недійсними, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2007 року, та квартири за адресою: АДРЕСА_2   відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03 липня 2008 року, щодо яких в КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» здійснено державну реєстрацію права власності. 26 березня 2009 року приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Дубровським В.М. посвідчено довіреність від імені ОСОБА_1 , якою останнім уповноважено ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_1 як власника зазначених квартир, для чого надав право входу до приміщення, слідкувати за його станом, проводити ремонти, здійснювати переобладнання, представляти інтереси позивача в органах нотаріату, інших організаціях, подавати та одержувати будь-які документи, заяви, розписуватись за нього, у тому числі на договорах цивільно-правового характеру, що укладатимуться, в тому числі на умовах їй відомих укладати договори оренди (найму), сплачувати належні платежі, одержувати належні позивачу гроші у разі здачі приміщення в оренду (найму), виконувати всі інші дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду повноважень, а також вчиняти всі юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. 13 листопада 2009 року приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Бойко Я.С. було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_1 , відповідно до якої останній уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бути його представниками в усіх органах, підприємствах, установах і організаціях з питань, зокрема його реєстрації або зняття з реєстраційного обліку, отримання довідки про відсутність правових перешкоджань в органах нотаріату (приватних та державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах), банківських установах України, а також у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з питання вільного користування, управління та розпорядження будь-яким належним ОСОБА_1 майном від його імені, в тому числі вищевказаними квартирами, для чого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надається право представляти інтереси позивача з усіх без винятку питань, що будуть виникати в процесі здійснення повноважень та вчиняти всі без винятку дії, які за діючим законодавством та згідно цієї довіреності має право вчиняти представник за довіреністю, пов`язані з вільним та безперешкодним доступом до даного нерухомого та рухомого майна, одержанням необхідних документів, довідок, укладанням та підписанням від імені ОСОБА_1 договорів, в тому числі всіх цивільно-правових договорів на зазначене у цій довіреності майно, подавати та підписувати різного роду заяви, оформлювати та подавати усі необхідні документи, одержувати Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, розписуватись за ОСОБА_1 , в тому числі в одержання грошей та майна, одержувати від уповноважених органів, організацій, підприємств, установ у зв`язку з реалізацією повноважень відповідні рішення (в тому числі про передачу Довірителю у власність нерухомого майна), довідки, Витяги з реєстрів та з технічної документації, висновки, звіти про (експертну) нормативно-грошову оцінку, проводити ремонти приміщення, здійснювати його переобладнання та перепланування, подавати та підписувати від імені ОСОБА_1 будь-які документи, заяви, довідки, вести переговори з усіх питань, що стосуватимуться позивача при виконанні цих повноважень, які в усній так і в письмовій формі та узгоджувати всі процедурні питання. За цією довіреністю відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надається право подавати, підписувати всі заяви та будь-які інші документи, а також вчинювати інші юридично значимі дії, передбачені чинним законодавством та які на думку представника будуть доцільними для правильного і ефективного захисту законних інтересів і прав повіреної при здійсненні наданих цією довіреністю повноважень. Довіреність видана з правом передовіри строком на десять років та дійсна до 12 листопада 2019 року. На підставі вищевказаних довіреностей укладено: договір купівлі-продажу квартири від 04 січня 2010 року, нотаріально посвідчений, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартість квартири становить 62228 грн.; договір купівлі-продажу квартири від 04 січня 2010 року, нотаріально посвідчений, відповідно до якого, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , вартість квартири становить 62323 грн. Позивач вважає, що вищевказані довіреності та договори купівлі-продажу квартир є недійсними, оскільки він є громадянином Республіки Польща, української мовою не володіє, тексти документів при їх посвідченні позивачу не перекладались, позивач був впевнений, що уповноважує відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користування належним ним майном, а не на розпорядження (відчуження) цим майном. При цьому, нотаріуси змісту довіреностей позивачу не роз`яснили та їх перекладом позивача не забезпечили. В серпні 2017 року позивач перебував на території України, та йому стало відомо, що він не може розпорядитись своїм майном, оскільки воно відчужено. Вважає, що нотаріусом порушено порядок вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з чим, було порушено право позивача на володіння, користування та розпорядження вищевказаними квартирами. Просив визнати недійсною довіреність від 26 березня 2009 року, яку видану ОСОБА_1 , 1946 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 , 1981 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським В.М. і зареєстрована в реєстрі за № 1685 (бланк серії ВМС №549358); визнати недійсною довіреність від 13 листопада 2009 року, яку видав ОСОБА_1 , 1946 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка посвідчена приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Я.С. і зареєстрована в реєстрі за № 1014; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 04 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 , 1946 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , 1983 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , 1981 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським В.М., зареєстрований в реєстрі за № 05 (бланк серії ВММ № 384368); визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 04 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 , 1946 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , від імені якого діяла ОСОБА_2 , 1981 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та ОСОБА_4 , 1950 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським В.М., зареєстрований в реєстрі за № 08 (бланк серії ВММ №384369); повернути у власність ОСОБА_1 , 1946 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_4 ; повернути у власність ОСОБА_1 , 1946 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_5 ; стягнути на користь позивача судовий збір з ОСОБА_2 в сумі 2819,20 грн., з ОСОБА_3 в сумі 1233,40 грн., з ОСОБА_4 в сумі 881 грн.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2018 року накладено арешт на квартири, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Дубровський Володимир Миколайович, приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Яна Сергіївна, про визнання довіреностей та договорів купівлі-продажу недійсними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано недійсною довіреність від 26 березня 2009 року, яку видав ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_7 , яка посвідчена приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським Володимиром Миколайовичем і зареєстрована в реєстрі за № 1685.
Визнано недійсною довіреність від 13 листопада 2009 року, яку видав ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка посвідчена приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Яною Сергіївною і зареєстрована в реєстрі за № 1014.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 04 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським Володимиром Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 05.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 04 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським Володимиром Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 08.
Зобов`язано ОСОБА_2 повернути у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 (після перейменування м. Бахмут) Донецької області.
Зобов`язано ОСОБА_4 повернути у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_5 .
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір з ОСОБА_2 в сумі 2819,20 грн., з ОСОБА_3 в сумі 1233,40 грн., з ОСОБА_4 в сумі 881 грн.
Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2018року у цивільній справі № 219/11149/18 у виді накладення арешту на квартири, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , зберігають свою дію протягом дев`яноста днів з дня набрання рішення законної сили.
З вказаним рішенням не погодилася відповідачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він не розумів українську мову та помилявся щодо змісту зазначених довіреностей. Позивач під час укладення договорів купівлі-продажу від 14 червня 2007 року та від 03 липня 2008 року не потребував перекладача. Також під час підписання спірних довіреностей позивач не заявляв клопотань про надання йому перекладу. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено обов`язку нотаріуса вносити до посвідчувального напису такі відомості.
Третьою особою приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським В.М. надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтримує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 .
Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не надано.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 , який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача ОСОБА_8 , який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасувавши рішення суду.
Третя особа приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Дубровський В.М. в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Третя особа приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Я.С. в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_2 та її представника, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є громадянином Польщі, що підтверджується копією паспорту НОМЕР_5 .
Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 14 червня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Барановим М.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1222, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передали ОСОБА_1 у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 03 липня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Дубровським В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4324, ОСОБА_11 передав ОСОБА_1 у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Громадянин Польщі ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси, як власника квартир за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , що підтверджується копією довіреності від 26 березня 2009 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1685.
ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бути його представниками з усіма необхідними повноваженнями щодо квартир за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , що підтверджується копією довіреності від 13 листопада 2009 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. та зареєстрована в реєстрі за № 1014.
Тексти вказаних довіреностей складено українською мовою.
Між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири від 04 січня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Дубровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 05, відповідно до якого ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 вересня 2018 року.
Між ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири від 04 січня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Дубровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 08, відповідно до якого ОСОБА_4 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 вересня 2018 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при оформленні й посвідченні згаданих довіреностей нотаріуси не вчинили передбачених законом дій на встановлення дійсних намірів довірителя, шляхом з`ясування розуміння ним значення, умов правочинів та їх правових наслідків, яке могло бути здійснене лише у випадку доведення до довірителя змісту таких правочинів шляхом їх перекладу з української на мову, якою він володів або розумів. при оформленні й посвідченні довіреностей від 26 березня 2009 року та 13 листопада 2009 рок, тому позивач фактично був позбавлений можливості знати та розуміти зміст таких довіреностей, обсяг прав, якими він уповноважує відповідачів під час представництва його інтересів, отже був позбавлений й можливості вільно розпорядитися своїм суб`єктивним правом.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду з наступних підстав.
За змістом частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно зі статтею 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач, в інтересах якого дії представник ОСОБА_8 , посилався на те, що довіреності є недійсними, оскільки при їх укладенні позивач ОСОБА_1 був позбавлений можливості знати та розуміти зміст цих довіреностей, оскільки не володів українською мовою, якою їх було складено, тобто помилився щодо предмету правочину.
Статтею 7 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» (тут і далі в редакції, що діяла на момент посвідчення спірних довіреностей від 26 березня 2009 року та 13 листопада 2009 року) у державних нотаріальних конторах посвідчуються угоди (договори, заповіти, доручення, шлюбні контракти та ін.). Статтею 36 цього Закону передбачено право приватних нотаріусів вчиняти дії, передбачені статтями 34, за винятками, визначеними цим Законом.
Статтею 43 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, передбачено, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій.
Згідно із пунктом 9 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (в редакції, що діяла на момент посвідчення спірних довіреностей від 26 березня 2009 року та 13 листопада 2009 року) затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, мова нотаріального діловодства визначається у відповідності до статті 15 Закону України «Про нотаріат» (3425-12). Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі. Особа, що не володіє мовою, якою виготовлений документ, підписується тією мовою, яку вона знає.
Стаття 15 Закону України «Про нотаріат» визначає, що мова нотаріального діловодства визначається статтею 20 Закону Української РСР «Про мови в Українській РСР» (8312-11). Якщо особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем.
Стаття 20 «Про мови в Українській РСР» (в редакції, що діяла на момент посвідчення спірних довіреностей від 26 березня 2009 року та 13 листопада 2009 року) нотаріальне діловодство в державних нотаріальних конторах і виконавчих комітетах міських, селищних і сільських Рад народних депутатів ведеться тією мовою, якою в даній місцевості здійснюється судочинство. Якщо особа, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути складені також в перекладі (переклад здійснюється в установленому законом порядку) російською чи іншою мовою.
Відповідно до статті 44 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.
З матеріалів справи вбачається, що при нотаріальному посвідчені спірних довіреностей від 26 березня 2009 року та від 13 листопада 2009 року, приватними нотаріусами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не було враховано, що довіритель позивач ОСОБА_1 є іноземцем (громадянином Польщі), та не володіє українською мовою, та не було залучено перекладача для перекладу довіреностей на польську мову.
Також, як було зазначено та враховано судом першої інстанції, зазначені довіреності підписані з використаннями літер іноземної (польської) мови, та рукописного тексту українською мовою позивачем в цих дорученнях не вчинено.
Належних доказів того, що позивач ОСОБА_1 станом на день посвідчення оспорюваних довіреностей, володів українською мовою в обсязі, достатньому для розуміння змісту оспорюваних довіреностей матеріали справи не містять.
У зв`язку з тим, що позивач є громадянином Польщі, не є особою, що вільно володіє українською мовою, при посвідченні довіреностей нотаріуси зобов`язані були забезпечити присутність перекладача зі знанням польської мови.
Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання договору дарування недійсним відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
При цьому доводи апеляційної скарги та пояснення відповідачки ОСОБА_2 та її представника в судовому засіданні апеляційної інстанції на достатність володіння позивачем українською та російською мовами не приймаються колегією суддів з огляду на особисту зацікавленість відповідачки та відсутність належних доказів. Доводи апеляційної скарги не підтверджують розуміння позивачем змісту оспорюваних довіреностей та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Крім того відповідно до приписів частини 3 статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Однак, згідно оскаржуваної довіреності від 13 листопада 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С., зареєстрованої в реєстрі за № 1014, ОСОБА_1 довіряє ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бути його представниками з питання вільного користування, управління та розпорядження будь-яким належним йому майном від його імені, в тому числі належними йому спірними квартирами, а саме: квартира АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_5 .
Відтак, діючи на підставі довіреності, ОСОБА_2 всупереч вимогам частини 3 статті 238 ЦК України вчинила правочин від імені особи, яку вона представляла, у своїх інтересах, та внаслідок вчинення цього правочину вона набула право власності на одну із спірних квартир.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що при укладенні договорів купівлі-продажу від 14 червня 2007 року та від 03 липня 2008 року не здійснювався переклад, апеляційним судом не приймаються, оскільки предметом позову є визнання недійсними довіреностей від 26 березня 2009 року і 13 листопада 2009 року, та договорів купівлі-продажу від 04 січня 2010 року, а також зобов`язання повернути у власність позивачу квартири, придбані за зазначеними договорами купівлі-продажу, в той час як договори купівлі-продажу від 14 червня 2007 року та від 03 липня 2008 року ніким не оспорюються.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.
Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.
Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд відхилив заперечення відповідачки ОСОБА_2 та її представника проти позову та вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland, № 49684/99, § 2)).
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 червня 2021 року.

Судді                                                                                                І.В. Кішкіна

                                                                                                          В.Б. Азевич

                                                                                                          О.В. Халаджи