ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 808/1382/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М. 
розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року (суддя Бойченко Ю.П.) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних санкцій, -                    
                                                                ВСТАНОВИВ:
ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних санкцій.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.01.2018 №0008061305. 
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області (правонаступником Головного управління ДФС у Запорізькій області) було подано апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував встановлені перевіркою  порушення податкового законодавства позивачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач 02.04.1999 був зареєстрований в якості фізичної особи – підприємця. Основним видом господарської діяльності позивача є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29).
З 20.11.2017 по 08.12.2017 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 15.12.2017 №4779/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
п. 177.2, п. 177.4, ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 – 2016 роки на загальну суму 804   466,50 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 342   226,16 грн., за 2016 рік в сумі 462   240,34 грн.;
пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 64   587,45 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 26   067,42 грн., за 2016 рік в сумі 38   520,03 грн.;
пп. “в” п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме встановлено перекручення даних, наданих в декларації за 2015 – 2016 рік, а саме завищення валових витрат за 2015 – 2016 рік;
п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 (у редакції, що діяла по 2015 рік), п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст. 9 (у редакції, що діє з 01.01.2016) Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, що призвело до заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 110   666,57 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 76 333,63 грн., за 2016 рік на суму 34   332,94 грн.;
пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 855   400,00 грн.
25.01.2018, на підставі акту перевірки від 15.12.2017 №4779/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято, серед іншого, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0008061305, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 18   700,02 грн.
Позивач вказане рішення оскаржив до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що рішеннями суду у справах № 808/1923/18 та №808/1383/18 встановлено, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 15.12.2017 №4779/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , зокрема щодо заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 – 2016 роки на загальну суму 804   466,50 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 342   226,16 грн., за 2016 рік в сумі 462   240,34 грн. є необґрунтованими, зважаючи на похідний характер визначення спірної суми штрафної санкції за оскаржуваним рішенням від факту заниження позивачем бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, та на скасування у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2018 №Ф-0008071305, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.01.2018 №0008061305 підлягає скасуванню як протиправне.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Як було встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску стали висновки акту перевірки від 15.12.2017 №4779/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що для вирішення спору по суті необхідно дослідити обґрунтованість цих висновків, зокрема в частині порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 (у редакції, що діяла по 2015 рік), п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст. 9 (у редакції, що діє з 01.01.2016) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 110   666,57 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 76 333,63 грн., за 2016 рік на суму 34   332,94 грн.
У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5--1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У відповідності до ч. 11 ст. 8 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній до 01.01.2016) єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній з 01.01.2016) єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску ( п. 3 ч. 11 ст. 25 цього Закону).
У частинах 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Судом першої інстанції вірно було встановлено, що наведені норми свідчать, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є похідним від податку на доходи фізичних осіб.
Так, в акті перевірки від 15.12.2017 №4779/08-01-13-05/ НОМЕР_1 встановлено порушення позивачем, серед іншого, вимог п. 177.2, п. 177.4, ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 – 2016 роки на загальну суму 804   466,50 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 342   226,16 грн., за 2016 рік в сумі 462   240,34 грн.
Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивачем занижено суми чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок, на загальну суму 4   306   060,10 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 1   738   058,20 грн., за 2016 рік в сумі 2   568   001,90 грн., в результаті встановлення взаємовідносин позивача з контрагентами – постачальниками – ТОВ «Абсолют-Буд-Сервіс», ТОВ «Адденум», які мають ознаки фіктивності та які є фігурантами кримінальних проваджень. Вказане, на думку контролюючого органу, свідчить про безтоварне оформлення операцій, маніпулювання звітними даними з метою формування технічного податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 . 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі № 808/1923/18, яке набрало законної сили 02.07.2019, адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС в Запорізькій області, від 25.01.2018 №0008051305 про збільшення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 розміру грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 804   466,50 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 402   233,25 грн.
У рішенні від 03.12.2019 у справі №808/1383/18, яке набрало законної сили 27.01.2020, яким визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2018 №Ф-0008071305, винесену Головним управлінням ДФС у Запорізькій області внаслідок проведення вищезазначеної документальної планової невиїзної перевірки позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних санкцій залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 15 квітня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш