ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/1513/20 Головуючий в І інстанції: Берлімова Ю.Г.
Номер провадження: №22-ц/819/576/21 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 квітня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого                 Майданіка В.В.,
       суддів:                 Орловської Н.В., 
                               Приходько Л.А.
       секретар                 Литвиненко В.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Хащиніної Галини Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 11 січня 2021 року, у складі судді Берлімової Ю.Г., у справі за позовом ОСОБА_2 , діючої від імені ОСОБА_1 , до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу про скасування рішення про державну реєстрацію речового права та їх обтяжень, 

В С Т А Н О В И В : 

28 травня 2020 року ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №19/5 від 02.01.2020 року та зобов`язати відповідача відновити порушені права позивача шляхом відновлення відповідного скасованого запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
20.11.2018 року представником позивача було подано заявку та відповідний пакет правовстановлюючих документів з метою реєстрації в Державному реєстрі речових прав права власності за позивачем на квартиру АДРЕСА_1 .
На підставі вказаної заявки державним реєстратором Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області Барнацькою О.Ю. прийнято рішення від 23.11.2018 року №44217414 про реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості за позивачем.
Не погоджуючись із вказаним рішенням державного реєстратора, третьою особою ОСОБА_3 було подано 01.11.2019 року скаргу до Міністерства юстиції України з проханням скасувати вказану вище державну реєстрацію права власності за позивачем. Зазначена скарга є необґрунтованою й такою, що ґрунтується на особистому неприязному відношенні до позивача. 
За наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 Міністром юстиції України видано наказ №19/5 від 02.01.2020 року, яким скаргу було задоволено, рішення державного реєстратора було скасовано з внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позивач не погоджується з таким рішенням Міністра юстиції України, вважає його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, а порушене право приватної власності позивача підлягає відновленню шляхом поновлення запису про реєстрацію права приватної власності за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Позивач вважає, що рішення відповідача прийнято в порушення вимог абз. 1 ч.3 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою передбачено, що скаргу може бути подано до Міністерства юстиції протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується. Натомість ОСОБА_3 знала про факт державної реєстрації речових прав позивача ще наприкінці 2018 року в рамках отриманої нею інформації в межах цивільної справи № 653/2921/18, яка розглядається Генічеським районним судом Херсонської області по спору ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_3 знала про вказане рішення державного реєстратора в рамках її листування з органами Державної архітектурно-будівельної інспекції та іншими органами. 
Також відповідач при розгляді скарги ОСОБА_3 порушив п.10 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою КМУ №1128 від 25.12.2015 року. Зокрема, відповідач не запросив у встановлений спосіб та згідно процедури позивача чи його представника на розгляд скарги, чим позбавив позивача права на захист своїх прав та законних інтересів.
Також вказав, що аргументи, викладені третьою особою у скарзі, є надуманими і безпідставними. При прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності за позивачем державний реєстратор керувався виключно законом та провів державну реєстрацію на підставі встановленого законом пакету документів. Натомість держава в особі відповідача вчинила незаконні дії, які вимагають судового захисту. 

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 11 січня 2021 рокувказана позовна заява була залишена без розгляду. 

В апеляційній скарзі адвокат Хащиніна Галина Олександрівна, діюча від імені ОСОБА_1 ,просить скасувати вказану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема вказала, що суд не звернув увагу на положення ст.187 ЦПК України, які передбачають постановлення ухвали про залишення заяви без руху на етапі після відкриття провадження у справі. Також зазначила, що є неправильним твердження суду першої інстанції про відсутність повноважень адвоката, оскільки вона (адвокат) має окремі доручення на представництво в судах як від Орехова І.М., так і від ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Вказана позовна заява подана до суду 28 травня 2020 року (а.с.2-5).

Позовна заява підписана представником позивача ОСОБА_2 , яка діє від імені позивача на підставі довіреності від 13.08.2018 року, серії 74 АА 4286164, посвідченої нотаріусом нотаріального округу Челябінського міського округу Челябінської області Російської Федерації – Барановою Н.Г. Довіреність видана строком на три роки, з правом передоручення повноважень по вказаній довіреності іншим особам. Довіреність складена російською мовою (а.с.6). 

Зі змісту довіреності вбачається, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси серед іншого – в судах загальної юрисдикції, на всіх стадіях цивільного та (або) адміністративного процесу, у всіх інстанціях, в тому числі першої, апеляційної, касаційної – по всіх питаннях, стосовно володіння/користування/розпорядження земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду першої інстанції від 29.05.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху з підстав того, що судовий збір сплачено лише за одну позовну вимогу у розмірі 840,80грн і не сплачено за другу позовну вимогу у розмірі 840,80грн (а.с.12).

Після усунення стороною позивача вказаного недоліку позовної заяви ухвалою суду першої інстанції від 02.06.2020 року було відкрито провадження у справі та було вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с.16).

На вказаний позов відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги вважав необґрунтованими і просить відмовити в позові.

Залишаючи відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України позовну заяву без розгляду з підстави подання позовної заяви від імені позивача особою, яка не мала повноважень на ведення справи, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не надавав ОСОБА_2 (яка представляє його інтереси на підставі довіреності серії 74 АА 4286164, посвідченої нотаріусом нотаріального округу Челябінського міського округу Челябінської області Російської Федерації - Барановою Н.Г., виданої строком на три роки, з правом передоручення) повноважень на представництво його інтересів у судах з приводу квартири АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її складових за адресою: АДРЕСА_2 , а уповноважив її представляти його інтереси, серед іншого – в судах загальної юрисдикції – по всіх питаннях стосовно володіння/користування/розпорядження земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також суд виходив з того, що довіреність, яку надала на підтвердження своїх повноважень ОСОБА_2 , нотаріусом України не завірена й на українську мову не перекладена. Також суд виходив з того, що передоручати свої повноваження на представлення інтересів позивача у суді іншим особам ОСОБА_2 не має права, оскільки вона сама згідно наданого доручення не має права на представлення інтересів позивача у суді.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду правильним по суті.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. 

Згідно з ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Стаття 175 ЦПК України містить вимоги до позовної заяви, а стаття 177 вказаного Кодексу – документи, що додаються до позовної заяви, зокрема за частиною 7 вказаної норми закону до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно ч.9 ст. 62 ЦПК України довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини …, яка набрала чинності 27 квітня 2004 року, документи, які видані на території однієї з договірних сторін, приймаються на територіях усіх інших договірних сторін без будь-якого спеціального посвідчення. До таких країн належать: Азербайджан, Болгарія, Вірменія, Грузія, Естонія, Республіка Казахстан, Киргизька Республіка Литва, Латвія, Республіка Північна Македонія, Польща та інші. Російська Федерація також є учасником цієї Конвенції.

Тому зазначена довіреність є дійсною на території України, відтак легалізація російської довіреності в Україні не потрібна. Проте вона повинна бути перекладена на українську мову.

Довіреність, яку надала підтвердження своїх повноважень ОСОБА_2 , на українську мову не перекладена. 

Крім того, згідно вказаної довіреності ОСОБА_2 уповноважена позивачем представляти його інтереси стосовно володіння/користування/розпорядження земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Повноваження на представництво його інтересів у судах з приводу квартири АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її складових за вказаною адресою відсутні.

З огляду на вказане правомірним є висновок суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_2 повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 у судах з приводу квартири АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її складових за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, залишив без розгляду вказану позовну заяву.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону і є такі, що висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом положення ч.11 ст.187 ЦПК України та неправильність тверджень суду першої інстанції про відсутність повноважень адвоката. При цьому апеляційний суд враховує відсутність підстав для застосування в даному випадку ч.11 ст.187 ЦПК України, адже відповідна довіреність до позовної заяви долучена і при цьому вона не містить повноважень представника на представництво інтересів позивача у судах з приводу квартири АДРЕСА_3 , 3 та її складових за вказаною адресою. Тобто, на даному етапі довіритель (позивач) чітко висловив свою позицію з приводу доручення іншій особі діяти від його імені. Також, як вірно зазначив суд, передоручати свої повноваження на представлення інтересів позивача у суді іншим особам ОСОБА_2 не має права, оскільки вона сама згідно наданого доручення не має права на представлення інтересів позивача у суді.

Зазначене не позбавляє права позивача або його представника, за наявності належних повноважень, на повторне пред`явлення аналогічного позову в порядку цивільного судочинства. 

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Хащиніної Галини Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

       Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 11 січня 2021 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повного тексту постанови – 08 квітня 2021 року.

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік
       
Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _          Н.В. Орловська
        
                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         Л.А. Приходько