Справа № 461/1556/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 33/811/705/21                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Олешка Тараса Орестовича, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 квітня 2021 року, 

встановив:

       постановою Галицького районного суду м. Львова від 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Згідно з постановою 19.02.2021 о 20.00 год. у м. Львові на перехресті вул. А, Гнатюка, 11, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mersedes-Benz ML350», номерний знак. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager №0243» у присутності двох свідків тест №2290 від 19.02.2021 року.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що не керував транспортним засобом. Зазначає, що 19 лютого 2021 року повертався із відрядження із м. Івано-Франківська. Вказує, що в Івано-Франківську дійсно вживав алкоголь, але за кермом його автомобіля, перебував директор компанії де він працює ОСОБА_2 . Приблизно о 19.30 год. вони прибули до м. Львова на вул. Гнатюка (біля готелю RIUS) де ОСОБА_2 припаркував автомобіль, та пішов у власних справах. Він зателефонував до свого товариша ОСОБА_3 , щоб він приїхав та завіз його додому, та залишився його чекати. Через деякий час він зайшов до готелю RIUS. Вийшовши з готелю та прямуючи до автомобіля, розминувся із пішим патрулем поліції, які після того, як він сів до салону авто підійшли до нього та почали стверджувати, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, та викликали екіпаж поліції, працівники якого запропонували пройти огляд за допомогою прилад у «Драгер». Зазначає, що на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських відсутні докази керування ним автомобілем.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Олешко Т.О. вказав, що ОСОБА_1 в судовому засіданні суд першої інстанції факт правопорушення заперечив, подав письмові пояснення, у яких вказав, що 19 лютого 2021 року о 20 годині 00 хвилин транспортним засобом Mersedes-Benz ML350 д.н.з. НОМЕР_1 він не керував. У цей день він дійсно вживав алкоголь, однак за кермом знаходився директор компанії, у якій він працює – ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_2 припарковував автомобіль на вул. Гнатюка, він залишився в авто, до нього підійшли поліцейські та запропонували пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння. Наміру керувати автомобілем він не мав, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. На підставі наведеного захисник просить скасувати постанову, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Олешка Т.О. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, апеляційну скаргу слід задоволити з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
Також, у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року “Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” вказується на таке: 1) звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; 2) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз; 3) зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Проте, вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.
Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Однак наведені в судовому рішенні докази не свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема не підтверджують його перебування за кермом автомобіля.
Так, із відеозапису із нагрудним камер працівників поліції вбачається, що транспортний засіб не був зупинений під час руху, а сам ОСОБА_1 знаходився на пасажирському місці автомобіля, на місці для стоянки біля готелю «Rius».
Крім цього, свідок ОСОБА_2 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей, в судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що є директором компанії де працює ОСОБА_1 19 лютого 2021 року він разом з ОСОБА_1 повертались з м. Івано-Франківська. За кермом автомобіля Mersedes-Benz ML350 д.н.з. НОМЕР_1 знаходився він, оскільки ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння і за кермо не сідав. Біля 20 години 00 хвилин він припарював авто та домовився з ОСОБА_1 , що зараз приїде їх знайомий, щоб відвезти ОСОБА_1 додому. У той час ОСОБА_1 залишався на пасажирському сидінні.
Також, свідок ОСОБА_3 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей, в судовому засіданні в суді першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 . 19 лютого 2021 року дзвонив до нього, щоб він забрав його додому. Сказав, що його, ОСОБА_1 , підвезуть до готелю. Вони зустрілись біля мийки на пр. Чорновола, куди ОСОБА_1 приїхав як пасажир. Це було близько 23 години 00 хвилин.
Більше того, в матеріалах справи відсутні постанова складена працівниками поліції щодо порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 , оскільки транспортний засіб «Mersedes-Benz ML350» номерний знак НОМЕР_1 не був зупинений під час руху.
З наведено вбачається, що саме ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу, а відтак ОСОБА_1 не може нести відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
При винесенні постанови, суд першої інстанції оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Отже у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задоволити.
Постанову Галицького  районного суду міста Львова від 22 квітня 2021  року щодо ОСОБА_1 – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                         О.В. Маліновська-Микич