ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 р. 	Справа № 520/17787/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 р. (ухвалене  суддею 
Єгупенко В.В.)   по справі № 520/17787/2020
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Головного управління ДПС у Харківській області                         
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним  позовом до Головного управління  ДПС у Харківській області, в якому  просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:  № 0049615806 від 18.08.2020 р. на суму 137,55 грн. та № 0049605806 на суму 9812,34 грн.; № 763180-1309-2038 від 27.06.2018 р. на суму 12833,74 грн.; № 109103-5806-2038 від 23.05.2019 р. на суму 46201,48 грн.; № 61430-5806-2038 від 15.05.2020 р. на суму 72200,21 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 р.  відмовлено у задоволенні позову. 
Не погодившись із рішенням суду першої    інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Харківського окружного административного суду від 16.02.2021 р.  та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити  позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про свободу пересування  та вільний  вибір місця  проживання в Україні», Закону України «Про  Державний реєстр  фізичних осіб-платників податків  та інших  обов`язкових платежів», Податкового кодексу України,  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючого органу прийняті з порушенням вимог чинного законодавства. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги    підлягають  частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до    ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2  (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), на підставі  договору  на право тимчасового користування землею  № 2210 від 03.02.2000 р., користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до  п. 2.1  вищевказаного договору  плата за земельну ділянку  вноситься  позивачкою щомісячно у вигляді земельного  податку не пізніше  п`ятнадцятого числа наступного місяця. 
Контролюючим органом за податковим зобов`язанням: земельний податок з фізичних осіб відносно ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_3 , винесені наступні податкові повідомлення-рішення: № 763180-1309-2038 від 27.06.2018 р. на суму 12833,74 грн., № 109103-5806-2038 від 23.05.2019 р. на суму 46201,48 грн.; № 61430-5806-2038 від 15.05.2020 р. на суму 72200,21 грн. 
За результатами камеральної перевірки позивачки  з питання своєчасності сплати сум узгоджених податкових зобов`язань по земельному  податку з фізичних осіб Головним управлінням ДПС  у Харківській області  складено акт № 2941/20-40-58-06-08/ НОМЕР_1 від 29.05.2020 р., яким   встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, оскільки платником податків несвоєчасно сплачено узгоджені  податкові зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб  в період з січня 2017 року по травень 2020 року за податковими повідомленнями-рішеннями (форма «Ф»): № 11222-1303ТА0100 від 30.06.2016 р.; № 109111-5806-2038 ТА0100 від 27.06.2019 р.; № 109111-5806-2038 ТА0100 від 27.06.2019 р.; № 397-1303 ТА0100 від 30.06.2017 р.
На підставі висновків вищевказаного акту перевірки  контролюючим органом відносно ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_4 , відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України, винесені податкові повідомлення-рішення № 0049615806 від 18.08.2020 р. на суму 137,55 грн. та № 0049605806 на суму 9812,34 грн. за порушення строку  сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб. 
Не погодившись із податковими повідомленнями-рішення відповідача: № 0049615806 від 18.08.2020 р. на суму 137,55 грн. та № 0049605806 на суму 9812,34 грн.; № 763180-1309-2038 від 27.06.2018 р. на суму 12833,74 грн.; № 109103-5806-2038 від 23.05.2019 р. на суму 46201,48 грн.; № 61430-5806-2038 від 15.05.2020 р. на суму 72200,21 грн., позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні  позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані та  прийняті на із дотриманням вимог чинного законодавства. 
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно із пп. 14.1.175  п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, початковой борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України,  платники податків зобов`язані   сплачувати податки та збори   в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно із п. 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у   підпунктах   54.3.1 - 54.3.6   пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України).
Відповідно до  п. 126.1 ст. 126  Подтакового  кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно із п.п. 265.1.3  п. 265.1  ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається, зокрема,  з плати  за землю.
Відповідно до п.п. 270.1.1  п. 270.1  ст. 270 Податкового кодексу України,  об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
 Відповідно до абз. 1 п.  286.5 ст.  286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Згідно із п. 287.1 ст.  287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Відповідно до  п. 287.9. ст.  287 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені статтею 286 цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Щодо  позовних вимог ОСОБА_1  про скасування податкових повідомлень-рішень № 0049605806, № 0049615806 від 18.08.2020 р. суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Судовим розглядом встановлено, що податковими повідомленнями-рішеннями № 0049605806, № 0049605806  від 18.08.2020 р. до позивачки застосовані штрафні фінансові санкції за порушення строку  сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за податковими повідомленнями-рішеннями (форма «Ф»): № 11222-1303ТА0100 від 30.06.2016 р.; № 109111-5806-2038 ТА0100 від 27.06.2019 р.; № 109111-5806-2038 ТА0100 від 27.06.2019 р.; № 397-1303 ТА0100 від 30.06.2017 р. 
Проте, контролюючим органом не надано будь-яких доказів своєчасного направлення позивачці податкових повідомлень-рішень, якими їй визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб, за несвоєчасну сплату яких до   ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції.
Таким чином, оскільки  відсутнє своєчасне повідомлення контролюючим органом позивачки  про наявність  податкових зобов`язань, то відповідно до п. 287.9 ст. 287 Податкового кодексу України ОСОБА_1 звільнена від відповідальності за несвоєчасну сплату такого податкового зобов`язання, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 0049605806, № 0049605806  від 18.08.2020 р. є протиправними.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним частково задовольнити позов ОСОБА_1 та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області  № 0049605806, № 0049605806  від 18.08.2020 р. 
Щодо позовних вимог   ОСОБА_1  про скасування  податкових повідомлень-рішень № 763180-1309-2038 від 27.06.2018 р. на суму 12833,74 грн., №109103-5806-2038 від 23.05.2019 р. на суму 46201,48 грн. та № 61430-5806-2038 від 15.05.2020 р. на суму 72200,21 грн. суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не погоджується з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки, на її думку, вони оформлені з порушенням вимог чинного законодавства та не були нею отримані, так як направлялися не за основним місцем обліку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , а за адресою: АДРЕСА_3 . 
Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що недоліки в оформленні та порушення порядку направлення податкових повідомлень-рішень не можуть бути беззаперечною підставою для скасування таких рішень, оскільки не спростовують наявність у позивача податкового обов`язку здійснити сплату відповідних грошових зобов`язань, у зв`язку з чим не можуть однозначно свідчити про неправомірність прийняття податкового повідомлення-рішення, яким визначено відповідне грошове зобов`язання.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції  вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування податкових повідомлень-рішень № 763180-1309-2038 від 27.06.2018 р. на суму 12833,74 грн., №109103-5806-2038 від 23.05.2019 р. на суму 46201,48 грн., № 61430-5806-2038 від 15.05.2020 р. на суму 72200,21 грн., у зв`язку з чим відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні  цієї частини позовних вимог.  
Із врахуванням вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним  скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 р. та прийняти постанову, якою частково задовольнити  позовні вимоги ОСОБА_3 . 
Відповідно  до  ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України,  судові витрати  підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління  ДПС у Харківській області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: за подання адміністративного позову в розмірі 840,80  грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20  грн, а всього 2102 грн. 
Керуючись ст. ст. 243, 308,  311, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 р. по справі № 520/17787/2020 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління  ДПС у Харківській області  від 18.08.2020 р. № 0049615806 на суму 137 (сто тридцять сім) гривень 55  копійок та № 0049605806 на суму 9812 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять дві) гривні 34 копійки.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління  ДПС у Харківській області судовий збір  за подання адміністративного позову в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок та за подання апеляційної скарги у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок, а всього 2102  (дві тисячі сто дві) гривні.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова