Ухвала
 
16 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 182/5969/16
 
провадження № 61-5059ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від   24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, третя особа - акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», про визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом та просив суд, а саме: відновити право власності на раціоналізаторські пропозиції його батька ОСОБА_2 , що зареєстровано відкритим акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» (далі ВАТ «Нікопольський завод феросплавів») від 30 січня 1985 року № 6, від 04 січня 1988 року № 1, що існували до винесення рішення суду у справі № 2-4129/02; визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на майнові права на раціоналізаторські пропозиції, подано його батьком ОСОБА_2 ВАТ «Нікопольський завод феросплавів», що зареєстровано за від 30 січня 1985 року № 6 та від 04 січня 1988 року № 1, у тому числі у справі №2-4129/02; зобов`язати Другу Нікопольську державну нотаріальну контору видати йому документ про право на спадкування майнових прав по раціоналізаторським пропозиціям надано ВАТ «Нікопольський завод феросплавів», що зареєстровано за від 30 січня 1985 року № 6 та від 04 січня 1988 року № 1.
 
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року, залишеним без змін постанову Дніпровського апеляційного суду від   24 лютого 2021 року,у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
26 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 29 березня 2021 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, однак заявник не зазначає яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду його касаційної скарги, що не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України            від 08 липня 2011 року «Про судовий збір».
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1 378 грн.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом), яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином сума до сплати становить 551 грн 20 коп.*200%=1 102 грн 40 коп.
 
Ураховуючи характер спору заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 102 грн 40 коп.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал платіжного документа про сплату судового збору за подання цієї касаційної скарги або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у  касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Отже, касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
 
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не  зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження. 
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від   24 лютого 2021 року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
  
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян