ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10746/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Дніпровської митниця Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2020   (суддя Кучма К.С.,)  за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Фірма "Аделія" до  Дніпровської митниця Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,- 
в с т а н о в и В:
 У вересні 2020 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниця Держмитслужби, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110140/2020/000012/2 від 22.07.2020 року, а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2020/00032 від 22.07.2020 року.
   Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 адміністративний позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  подав  апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення , яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в ході перевірки наданих декларантом документів виявлено розбіжності та відсутність відомостей. Декларантом не надано переклади документів митного оформлення. Разом з тим, відповідно до пункту 4.3. контракту SHIE/AL-2020 від 05.05.2020 р. оплата за товар може проводитися як на умовах передоплати, так і на умовах оплати інвойсу через 180 днів після отримання товару на склад Покупця в Україні, і це зазначається в інвойсі на конкретну партію Товару. Згідно з відомостями електронного інвойсу МД, виробник товару SHUNDE HUANRUN IMP. & EXP. CO., LTD. OF FOSHAN. Торгівельна марка заявлених товарів - LIBERTON. При цьому у контракті відсутні відомості щодо безпосереднього виробника та торгівельної марки. У наданому інвойсі відсутні відомості щодо виробника товару. Торгівельна марка LIBERTON зазначена виключно на товар “мультиварки”, на інші товари - “запасні частини до мультиварки” відомості щодо торгівельної марки не вказані. Вищезазначені обставини призвели до сумніву у правильності визначення митної вартості товару. 
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110140/2020/000012/2 від 22.07.2020 року, Товару №1 - за другорядним методом визначення митної вартості - методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог ст.60 МКУ та за основу взято митну вартість за МД від 13.07.2020 р. №UА508290/2020/000297 за ціною 6,98 дол.США/шт. Товару №3 - за резервним методом відповідно до вимог ст.64 МКУ та основу взято митну вартість за МД від 28.01.2020 р. №UA100300/2020/413363 за ціною 2,68 дол.США/кг. У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови №UA110140/2020/00032 від 22.07.2020 року. 
    Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ “Фірма “Аделія” (код ЄДРПОУ 43154742) є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності.
Так, між ТОВ “Фірма “Аделія” та “SHUNDE HUANRUN IMP. & EXP.CO., LTD OF FOSHAN” Китай був укладений зовнішньоекономічний контракт №SHIE/AL-2020 від                   05.05.2020 р. 
За умовами даного контракту, ТОВ “Фірма “Аделія” (Покупець) купує товар у “SHUNDE HUANRUN IMP. & EXP. CO.,LTD. OF FOSHAN” Китай (Продавець). 
Відповідно до п.2.1. контракту, ціна на товар встановлюється в доларах США і вказується в інвойсах на кожну окрему партію Товару.
Пунктом 2.4. Контракту визначено, що ціни на товар включають в себе вартість самого товару, упаковки, маркування, навантаження і його доставки до обумовленого умовам пункту.
Згідно з п.4.3. Контракту, оплата за товар може проводитися як на умовах передоплати, так і на умовах оплати інвойсу через 180 днів після отримання товару на склад Покупця в Україні, і це зазначається в інвойсі на конкретну партію товару.
На умовах та в рамках зовнішньо-економічного контракту між ТОВ “Фірма “Аделія” та “SHUNDE HUANRUN IMP. & EXP. CO.,LTD. OF FOSHAN” Китай №SHIE/AL-2020 від 05.05.2020 р. було організовано поставки товарів з Китаю до України, а саме: мультиварки побутові в асортименті
23.07.2020 року представником декларанта було подано митну декларацію №UA110140/2020/006518 (номер встановлений після коригування - №UA110140/2020/006622). Відповідно до поданої декларації митна вартість була встановлена згідно до Комерційного Інвойсу №20200523 від 23.05.2020 року. 
Митна вартість товарів була визначена із застосуванням основного методу.
У митній декларації № UA110140/2020/006518 поданій декларантом, було зазначено загальну суму товарів за рахунком, відповідно до інвойсу (графа 22), що складала 5 364,28 USD. Також було визначено розмір ПДВ та ввізного мита, сума розрахована декларантом склала - 47 379,21 грн.
Як видно з матеріалів справи, уповноваженою особою митниці було складено та направлено декларанту повідомлення в якому зазначається, що “Відповідно до пункту 4.3. контракту SH1E/AL-2020 від 05.05.2020 р. Оплата за товар може проводитися як на умовах передоплати, так і на умовах оплати інвойсу через 180 днів після отримання товару на склад Покупця в Україні, і це зазначається в інвойсі на конкретну партію Товару. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VIIГАТТ.”
На підставі наданих документів Дніпровською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110140/2020/000012/2 від 22.07.2020 року, а також складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2020/00032.
Рішенням про коригування митної вартості товарів № UA110140/2020/000012/2 від 22.07.2020 року було здійснено коригування вартості за одиницю товару, а саме: 
1. Мультиварки побутові мод. LMC-5946 - 1224 шт.; мод. LMC-5930N - 1224 шт.; (потужність 900 Вт, об`єм чаши 5 л.). Розрахована декларантом митна вартість товару становила 5 324,60 USD (146 964,82 грн. (курс валюти станом на момент подання декларації - 27,6011), а вартість митних платежів - 47 026,98 грн. Внаслідок коригування митної вартості загальна вартість товару склала 17 087,04 USD (472 707,84 грн. (курс валюти - 27,6647), а вартість митних платежів склала - 151 266,50 грн.
2. Пластина нагріваюча до мод. LMC-5930N - 10 шт. Розрахована декларантом митна вартість товару становила 5,00 USD (138,01 грн. (курс валюти станом на момент подання декларації - 27,6011)), а вартість митних платежів - 44,16 грн. Внаслідок коригування митної вартості загальна вартість товару склала 8,04 USD (222,42 грн. (курс валюти - 27,6647), а вартість митних платежів склала - 71,17 грн.
Внаслідок коригування вартості товарів митним органом, сума додаткових нарахувань (ввізне мито та ПДВ) склала - 104 266,53 грн.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність висновків митного органу.
За правилами   ст.53 Митного кодексу України   у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
          Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2   статті 53 Митного кодексу України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій   статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно ч.3   ст.53 МК України   у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких міститься у вказаній нормі.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За правилами ч.6   ст. 53 МК України   декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Таким чином,   право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав для обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару, а саме: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2   ст.53 МК України   підтверджують цю митну вартість.
Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень   статті 55 цього Кодексу.
За правилами ч.1   ст.55 МК України   рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою   статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у   статті 57 МК України.
Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього   Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу   за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до   статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до   статті 63 цього Кодексу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених   статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до   ст.64 Митного кодексу України   резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у   статтях 58-63   цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями   Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень   статті 63   цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений   Митним кодексом України, зокрема, ч.6   ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
За визначенням, наведеним у   статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ч.ч.1, 2   ст.51 МК України   митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до   глави 9 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.58   глави   9 МК України   метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5   ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно ч.ч.6, 8, 9   ст.58 МК України   платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 10   статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: п.5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; п.6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.
Відповідно до ч.1   ст.58 МК України   метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3   ст.58 МК України).
10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття   Закону України № 250-VI   ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).
          Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.
          Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Отже орган доходів і зборів наділений повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності законодавчо встановлених обмежень для визначення митної вартості за ціною договору.
Судом встановлено, що разом з митною декларацією UA110140/2020/006518 на підтвердження митної вартості товарів Декларантом подано наступні документи:
-          пакувальний лист (Packing list) Пакувальний лист від 23.05.2020 р.;
-          рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice)№20200523 від 23.05.2020 р.;
-          коносамент (Bill of lading) MRFB20052741 від 25.05.2020 р.;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) №0153 від 20.07.2020 р. - Декларація про походження товару (Declaration of origin) 20200523 від 23.05.2020 р.
-          зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №SHIE/AL-2020 від 05.05.2020 р.;
-          митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA110140/2020/006518 від 21.07.2020 р.
Зазначені документи містять всю необхідну інформацію для підтвердження числових значень складових частин митної вартості та ціни, що була фактично сплачена за товари та методу її визначення згідно положень ст.58 МКУ.
          При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору. Наведені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару розбіжності та неточності, виявлені митним органом, фактично не впливають на правильність визначеної декларантом митної вартості товару.
Суд першої інстанції вірно послався на ч.2   ст.53 МК України, вказавши, що документи про якість товару не входять у виключний перелік документів які надаються для підтвердження розрахунку митної вартості. А частина   5   статті 53 МК України   забороняє вимагати від декларанта або уповноваженої особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Крім того, пунктом 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 11.01.2018 № LH /1 передбачена загальна вимога якості товару, який має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу-виробника. Зазначений пункт не передбачає і не вимагає від постачальника у обов`язковому порядку надавати спеціальні документи, що підтверджують якість товару.
Відповідно до ч.2   ст.53 МК України   митна декларація країни відправлення не відноситься до документів, що підтверджують числові значення митної вартості, а лише може випробовуватись у разі, якщо документи, передбачені ч.2   ст.53 МК України   містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Виходячи з наведених норм, відповідачем не наведено жодного обґрунтування   необхідності   надання митної декларації країни відправлення
Отже, суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Передбачені   ст.317 КАС України   підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст.   311,   315,   316,   321,   322   Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
                              
Апеляційну скаргу Дніпровської митниця Держмитслужби  -залишити без задоволення. 
                Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 - залишити без змін. 
                           Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарження не підлягає відповідно до ч. 5   ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова