КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №759/7039/19                                                                              Головуючий у І інстанції П`ятничук І.В.
Провадження №22-ц/824/3706/2021                                                        Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:
 
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
           суддів:                                                            Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, баби та діда, яка проживають окремо,
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів спілкування з дитиною та просив суд постановити рішення, відповідно до якого просив зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити спосіб участі у вихованні шляхом встановлення особистого спілкування:
-         побачення 1 раз на тиждень у середу з 17.00 год. до 22.00 год. за місцем проживання, перебування сина; 
-         2 вихідні дні на тиждень за місцем його проживання з 18.00 год. п`ятниці до 10.00 год. понеділка; 
-         спільний відпочинок дитини з батьком за місцем знаходження батька з 01 січня до 10 січня кожного року; з 01 травня по 10 травня кожного року; з 01 червня по 10 червня кожного року; з 14 серпня по 31 серпня кожного року;
-         необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, електронного, поштового та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування з дитиною;
-         у разі якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком;
-         в день його побачення з сином, батько має право забирати сина з дому/дитячого садочка особисто;
-         також зобов`язати ОСОБА_1 за день до його спілкування з сином надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 14.09.2013 року між ним та ОСОБА_1 будо зареєстровано шлюб, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . В подальшому 27.08.2018 р. Святошинським районним судом м.Києва шлюб між ним та ОСОБА_6 було розірвано. Як вказує позивач, відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, не надає можливості йому спілкуватись з сином. Мирним шляхом врегулювати спір не вбачалось можливим, всі спроби позивача призводили до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу бачитись з їх спільною дитиною, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду.
В липні 2019 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_7 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та просили суд постановити рішення, відповідно до якого просили зобов`язати ОСОБА_7 не перешкоджати позивачам брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця кожного 1 та 3 тижня з 10.00 год. до 15.00 год. суботи та з 10.00 год. до 15.00 год. неділі, половину зимових шкільних канікул та 1 місяць влітку для проведення сумісного відпочинку з дитиною. 
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та їх сином ОСОБА_2 відповідачка не чинила перешкод у спілкуванні з онуком. Проте останні 2 місяці відповідач перешкоджає їм у спілкуванні з онуком, ховає його, обмежує у спілкуванні телефоном та іншими видами зв`язку, тому вимушені були звернутись до суду за захистом свої прав.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року позови задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та онуком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 за наступним графіком:
- щосереди з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.;
- ІІ та IV субота з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;
- два тижні влітку; половина зимових канікул;
Встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_5 бабусі ОСОБА_3 та дідуся ОСОБА_4 за наступним графіком:
- І-ІІІ субота з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.;
- половина осінніх канікул; щороку з першого по п`ятнадцяте серпня.
В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першоїінстанції взагалі не дав правової оцінки наданим відповідачкою доказам.
Звертає увагу, що, посилаючись у мотивувальній частині рішення на висновок Святошинської районної державної адміністрації № 107-40/5987 від 16.09.2019 року (т.2 а.с.39-40), суд не врахував того, що матеріали справи містять лише копію цього висновку.
Крім того, ні до копії висновку від 16.09.2020 № 107-40/5987, ні до листів від 10.09.2020 № 2570 та від 04.11.2020 № 40-2923, Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації не були додані документи, що підтверджують викладені у висновку обставини.
Також зазначає, що її не було повідомлено та запрошено до участі 09.09.2020 року в засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. Викладена в копіївисновку Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації № 107-40/5987 від 16.09.2019 року інформація про зміст телефонної розмови спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї з відповідачкою не відповідає дійсності.
У зв`язку із засіданням комісії працівником служби у справах дітей та сім`ї з відповідачкою та з дитиною ОСОБА_9 , бесіди не проводилися, обставини, які призвели до судового спору з позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`ясовувались.
Ухвалюючи судове рішення про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 , у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_9 суд першої інстанції не врахував, що дитина на даний час, навчається в гімназії в класі з продовженим днем, відвідує секції футболу та карате.
Крім того судом першої інстанції у рішенні не вказані конкретні дати та місяці влітку і зимових канікул участі батька,  ОСОБА_2 , у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_9 , місце, спосіб та умови цієї участі, виходячи із інтересів дитини.
Судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що між батьком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_9 , згідно з наданими відповідачкою до суду доказами, відсутністю бажання батька, на час розгляду справи в суді, брати участь у належному виховані й спілкуванні зі своєю дитиною, а також відсутністю особистого бажання дитини спілкуватися та зустрічатися зі своїм біологічним батьком, відсутній сталий психологічний зв`язок. А тому визначений судом першої інстанції порядок участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні із сином ОСОБА_9 може негативно вплинути на психологічний стан дитини.
Ці ж самі обставини стосується й щодо участі у виховані та спілкуванні баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_9 в порядку, який зазначено у мотивувальній частині рішення суду.
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є розлученими та проживають окремо (на час прийняття їхньої позовної заяви судом до проводження) близько 14 років.
Судове засідання у справі 19 листопада 2020 року відбулося без  участі відповідачки та її представника. У мотивувальній частині рішення вказано, що відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, неодноразово зверталися до суду про відкладення розгляду справи, однак доказів щодо поважності причин неявки до суду не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та її представника.
Проте, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки відповідачка та її представник не з`явилися в судове засідання 15 жовтня 2020 року в зв`язку з обмеженнями до 16 жовтня 2020 року введеними розпорядженням Голови Святошинського районного суду м.Києві від 06.10.2020 року, пов`язаному із підтвердженням у працівника суду діагнозу СОВІД-19 та, відповідно, погіршенням епідеміологічного становища в України, що ставило під загрозу відповідачки та дитини, ОСОБА_10 , життя й здоров`я.
Відповідні заяви про відкладення розгляду справи були заздалегідь направленні електронною поштою до суду 12 жовтня 2020 року, про що свідчать матеріали справи.
Із аналогічних причин віповідачка не змогла з`явитися в судове засідання 18 листопада 2020 року, а її представник брав участь у раніше призначеному судовому засіданні в Київському апеляційному суді у цивільній справі №З62/3153/15-ц.
Відповідні заяви про відкладення розгляду справи були заздалегідь направленні електронною поштою до суду 16 і 17 листопада 2020 року, про що свідчать матеріали справи.
Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Представник позивачів адвокат Дорога А.Ю. подала відзив на апеляційну скаргу.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність перешкоджання  позивачам з боку відповідачки у спілкуванні з дитиною зазначає, щотаке твердження не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи наявні Висновки з органів поліції, як відповідь по результатам звернень батька та діда дитини. З висновків вбачається, що Апелянт неодноразово перешкоджала і перешкоджає по сьогоднішній день спілкуватися з сином та онуком у будь-якому вигляді, двері не відчиняє, дитину ховає, у дитячому садочку спілкуватися було заборонено, а з переходом дитини до школи спілкування тільки у присутності директора, або взагалі не надано доступу до дитини. (Довідка від 09.07.2019 р.)
Дитина сама не залишається, поспілкуватися неможливо.
Крім того, сама ОСОБА_1 в переписці, про що є скріншоти в матеріалах справи відверто зазначала, що спілкування з сином вона дозволить тільки після рішення суду.
Отже, факт перешкоджання у спілкування та вихованні, а отже і порушенні прав батька, дідуся та бабусі підтверджений належним чином, та вивчений у судовому засіданні.
Крім того, саме факт перешкоджання і став підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки до березня 2019 року родина з боку батька, і сам батько дитини спілкувались між собою досить активно і спорів між сторонами не було.
На комісії по розгляду питання щодо участі батька у вихованні сина ОСОБА_1 була присутня, категорично заперечувала  щодо будь-яких форм участі батька у спілкуванні з сином, заявляла про надумані хвороби батька та всіляко намагалась перешкодити спілкуванню батька з сином.
Незважаючи на дані заперечення комісія надала висновок про можливість спілкування з батьком дитини. Участь в даній комісії приймали також і дідусь з бабусею.
Таким чином, органу опіки та піклування достеменно відомо про всі сімейні обставини родини ОСОБА_11 та обставин спілкування з дитиною, позиція матері та позивачів особисто від сторін.
В подальшому, саме представник відповідачки наполягав на отриманні Висновку від органів опіки та піклування, посилаючись на те, що вказаний висновок є обов`язковим.
Однак, даний висновок носить рекомендаційний характер і не є обов`язковим для суду під час прийняття рішення.
Незважаючи на це, судом першої інстанції максимально забезпечено права відповідачів та відкладено розгляд справи для надання Висновку комісії щодо розгляду питання про спілкування дідуся та бабусі з онуком.
Однак, незважаючи на це ОСОБА_1 максимально затягувала свою явку в комісію з метою подальшого перешкоджання у спілкуванні з дитиною батькові та так і не з`явилась, хоч і була завчасно попереджена.
Обставини порядку засідання комісії не є предметом розгляду даної справи.
Таким чином, враховуючи наявність в матеріалах справи Висновків органу опіки та піклування, актів обстеження побутових умов, систематичні неявки ОСОБА_1 до комісії та, навіть до суду, рекомендаційний характер даних висновків в діях суду відсутні порушення в цій частині.
Щодо відсутності сталого психологічного зв`язку між батьком та сином.
Дійсно, між ОСОБА_9 та батьком погіршився зв`язок і фізичний і психологічний, однак причиною цьому стала неправомірна поведінка матері дитини, яка налаштовує сина проти батька та його родини, перешкоджає спілкуватися фізично та телефоном, не відкриває двері та фізично забирає дитину в школі, перешкоджає розмовляти.
Саме неадекватна поведінка матері дитини призводить до напруження між дитиною та батьком, онуком та дідусем та бабусею.
Звертає увагу на те, що в період до березня 2019 року, коли матір була налаштована позитивно між батьком та сином був нормальний зв`язок, постійне спілкування і фізично і телефоном. Дитина періодично проживала у батька. 
Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Желіховський В.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали.
ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та їхній представник Дорога А.Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечували.
            Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 14.09.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.08.2018 року було розірвано (т. 1 а.с. 32)
У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 33).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , батьками останнього вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку Святошинського районної в м. Києві державної адміністрації № 107-40/6946 від 04.09.2019 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити графік зустрічей батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: щосереди з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; ІІ та IV субота з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; два тижні влітку; половина зимових канікул ( т. 1 а.с. 107-108).
Відповідно до висновку Святошинського районної в м. Києві державної адміністрації № 107-40/5987 від 16.09.2020 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити графік зустрічей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: І-ІІІ субота з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.; половина осінніх канікул; щороку з першого серпня по п`ятнадцятого серпня ( т.2 а.с. 39-40).
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки     в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька та баби і діда з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини,  ту обставину, що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька, діда та баби у вихованні та спілкуванні з дітьми.
Однак, суд вважав, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей.
Так, визначаючи способи та графік участі позивачів у вихованні малолітнього сина та онука та визначаючи години спілкування, судом враховано те, що на даний час дитина дещо втратила зв`язок зі своїм батьком, бабою та дідом, в зв`язку з чим необхідне час для відновлення стосунків між ними.
З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне визначити дні спілкування дитини з батьком наступним графіком: щосереди з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; ІІ та IV субота з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; два тижні влітку; половина зимових канікул; бабою і дідом за наступним графіком: І-ІІІ субота з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.; половина осінніх канікул; щороку з першого серпня по п`ятнадцятого серпня.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з такого.
Згідно з ч.2 ст.1 СК України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.
Відповідно до вимог ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.
Згідно положень ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Згідно з вимогами ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною родичів, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обов`язків інших членів сім`ї та родини на спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Повно і всебічно встановивши обставини, які мають значення для справи, з врахуванням наведених норм, суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку, що саме в інтересах дитини необхідно встановити такий порядок зустрічей з батьком та з дідом та бабою, який не порушить загальний розпорядок дня дитини.
Посилання  відповідачки на те, що суд не мав брати до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки  він зроблений без участі  відповідачки не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до ч. 6 СК України суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини.
Разом із тим, хоча графік зустрічей батька та баби з дідом з дитиною встановлений судом  збігається із графіком, який був встановлений органом опіки та піклування, із рішення суду не вбачається, що обираючи саме такий графік зустрічей суд керувався лише цим рішенням органу опіки та піклування. Оцінивши усі надані сторонами докази, встановивши взаємовідносини між сторонами суд дійшов висновку, що в інтересах дитини встановити саме такий порядок зустрічей. Батько зустрічається з сином один раз на тиждень у середу та два рази на місяць у вихідний день. А дід та баба два рази на місяць у вихідні дні. Такий порядок зустрічей не впливає на щоденний розпорядок дитини, а тому суд першої інстанції визнав його доцільним.
Щодо графіку зустрічей позивачів з дитиною під час шкільних канікул, то суд першої інстанції також правильно встановив, що батько та дід з бабою можуть проводити відпочинок разом з сином та онуком, відповідно.
Суд у рішенні дійсно не вказав, в які саме два тижні влітку батько може відпочивати з сином. Однак суд своє рішення, між іншим, обґрунтував також тим, що сторони, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення взаємодії в інтересах дитини.
Колегія суддів вважає, що залишивши визначення  в які саме два тижні  літніх канікул батько буде відпочивати з дитиною на розсуд і домовленість батьків дитини, суд першої інстанції поступив виважено, оскільки графік зустрічей встановлюється не на один рік.
Зазначивши конкретні тижні літніх місяців на відпочинок батька із сином, тим самим сторони будуть поставлені у жорсткі умови, які вони повинні виконувати протягом декількох років. Однак забезпечивши право батька на спільний відпочинок з дитиною протягом двох тижнів, суд обґрунтовано залишив на розсуд батьків, в які саме тижні цей відпочинок має відбуватись в залежності від обставин, які будуть існувати кожного року, а саме наявність відпусток, матеріальних можливостей, стану здоров`я батьків та дитини, та інш.
            Заперечуючи проти встановленого графіку зустрічей батька та діда з бабою з дитиною, відповідачка не запропонувала альтернативного варіанту таких зустрічей. Позиція відповідачки зводиться до того, що ні батько, ні бабуся та дідусь взагалі не мають права спілкуватись з дитиною. При цьому будь-яких вагомих аргументів, які б свідчили про те, що таке спілкування завдасть шкоди фізичному чи психічному здоров`ю дитини, суду не навела. 
Щодо доводів апелянта про те, що в матеріалах справи відсутній оригінал висновку органу опіки та піклування, то вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки про витребування цього оригіналу  відповідачка в судовому засіданні не заявляла. В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги позивачі пояснили, що висновок був надісланий електронною поштою у зв`язку із епідеміологічною ситуацією у м.Києві і обмеженням доступу державних установ. До суду апеляційної інстанції був наданий оригінал висновку органу опіки та піклування.
Щодо ухвалення судового рішення без присутності відповідачки, то ця обставина також була перевірена судом апеляційної інстанції.
         Так, відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
            Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та її представник Желіховський В.М. направили на електронну адресу суду першої інстанції заяви про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом першої інстанції, а судовий розгляд справи було відкладено на 18 листопада 2020 року.
            17 листопада 2020 року ОСОБА_1 та її представник Желіховський В.М. знову направили на електронну адресу суду першої інстанції заяви про відкладення розгляду справи, однак подані заяви були відхилені судом першої інстанції, причини неявки в судове засідання були визнані неповажними та розглянуто справу за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права..
Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому не може бути скасовано судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, відповідно рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року у даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 25 травня 2021 року

 
Суддя-доповідач

Судді: