П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/4712/19	
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача - Стас Л.В.,
суддів - Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - ГУ ДПС у Миколаївській області, відповідач/скаржник), в якому просив:
- скасувати податкові повідомлення-рішення №00068471305, №00068461305, №00068451305,№00068441305, №0068431305, №00068421305, №00068411305, №0068401305, №00068391305 від 23 серпня 2019 року, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0003081305, №0003071305, №003091305від 23 серпня 2019 року та вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-81, №Ф-82 від 23 серпня 2019 року.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував, що висновки акту документальної планової виїзної перевірки від 26 червня 2019 року №943/14-29-13-05/ НОМЕР_1 , на підставі яких прийнято оскаржені рішення, є такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного податкового законодавства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року позов ФОП ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області від 23 серпня 2019 року №00068471305, №00068461305, №00068441305, №00068411305, №00068401305, №00068391305, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23 серпня 2019 року №0003091305 та вимог про сплату боргу (недоїмки) від 23 серпня 2019 року №Ф-82.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1218,79 грн.

В апеляційній скарзі, ГУ ДПС у Миколаївській області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги, податковий орган зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги наступні доводи податкового органу та обставини справи, що, на думку скаржника, призвело до неправильного вирішення спору по суті.
Так, за даними декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік витрати позивача склали 1610794,29 грн. За даними перевірки, (згідно накладних актів виконаних робіт, банківських виписок, квитанцій, фіскальних чеків наданих до перевірки) витрати безпосередньо пов`язані з одержанням доходу та документально підтверджені за 2016 рік складають 1291366,01 грн.
Поряд з цим, скаржник також зазначав про відсутність у позивача документів, які підтверджують понесені витрати за період 2016 року та 2018 року, пояснюючи це тим, що в ході проведення перевірки, ГУ ДФС у Миколаївській області надано запит позивачу від 05 червня 2019 року №3061/10/14-29-13-05-08 «Щодо надання інформації», серед іншого, щодо структури витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу за 2016-2018 роки.
Втім, позивачем разом з відповіддю на запит ГУ ДФС від 11 червня 2019 року (вх.№1385ФОП від 13 червня 2019 року), запереченням на акт перевірки від 08 серпня 2019 року №1 та позовною заявою, - не надано відповідних пояснень та документів на підтвердження витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу за 2016 - 2018 роки.
Отже, з урахуванням викладеного, документи, які підтверджують понесені витрати за період 2016-2018 роки у позивача відсутні, таким чином висновки податкового органу в цій частині є обґрунтованими та відповідають чинному законодавству.
Таким чином, перевіркою правильності визначення витрат, відображених в податковій декларації про майновий стан і доходи за період 2016-2018 роки, з даними про суми витрат, встановленими в ході перевірки встановлено завищення позивачем витрат в 2016 році в сумі 319428,28 грн. (1610794,29 грн. – 1291366,01 грн.), в 2017 році в сумі 105149,14 грн. (2007382,35 грн. – 1902233,21 грн.), в 2018 році в сумі 78500,69 грн. (2331177,81 грн. – 2552677,12 грн.), чим порушено п.177.4 ст.177 Розділу IV Кодексу.
Перевіркою правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу, відображеного в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 01 січня 2016року по 31 грудня 2016року, з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року встановлені розбіжності (заниження), які виникли у зв`язку з завищенням суми витрат відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи на вищевказані суми.
Таким чином, за результатами перевірки за період з 01 січня 2016року по 31 грудня 2018року, відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, із змінами та доповненнями, в порушення п.177.1, п.177.2. п.177.4 ст.177 ПК України, встановлено заниження платником податків ФОП ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 41866,95грн., а саме: за 2016рік в сумі 8809,99грн., за 2017рік - 18926,84 грн., за 2018рік – 14130,12грн.
Крім того, скаржник зазначав про те, що ФОП ОСОБА_1 в порушення пп.«г» п.198.5 ст.198 ПК України, не нарахував податкове зобов`язання та не склав податкову накладну за операціями з оплати наданих послуг, які не пов`язані із здійсненням діяльності на суму ПДВ 22 051 грн., а саме:
- за рахунок включення до податкового кредиту витрат на оплату електроенергії за магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - 8969грн., магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - 7676грн., витрат на охорону об`єктів - 5406 грн.
Окрім того, в порушення п.198.6 ст.198 вказаного Кодексу, ФОП ОСОБА_1 включено до складу податкового кредиту за період з 01 січня 2016року по 31 грудня 2018року суму ПДВ 2223,00 грн. не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними та згідно системи автоматизованого ставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів існує розбіжність.
З огляду на викладене, на думку відповідача, ФОП ОСОБА_1 занизив ПДВ на загальну суму 24274,00 грн.
Таким чином, ФОП ОСОБА_1 , в порушення п.201.1 ст.201 ПК України, із змінами та доповненнями, не складено (не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду) та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведені податкові накладні, в яких платник податку повинен був визначити податкові зобов`язання, згідно з п.198.5 ст.198 ПК України, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 вказаного Кодексу на суму 22051,00 грн.
Позивач, ФОП ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Судом встановлено, що з 05 червня 2019 року по 19 червня 2019 року ГУ ДФС у Миколаївській області було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.
За результатами перевірки складений акт документальної планової виїзної перевірки від 26 червня 2019 року №943/14-29-13-05/ НОМЕР_1 , з висновками якого не погоджується ФОП ОСОБА_1 .
Вказаним актом планової перевірки встановлено порушення позивачем:
1. пп. «г» п.198.5ст.198, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 24274,00 грн.;
2. п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті встановлених порушень по заниженню податкових зобов`язань з ПДВ виникли зобов`язання щодо складання податкових накладних на загальну суму 22051,00 грн.;
3. п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 ПК України, а саме платник податків ОСОБА_1 графу 5 «реквізити документа, що підтверджує понесені витрати» не заповнює;
4. п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження платником податків ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 41866,95 грн. (а саме, 8809,99 грн. за 2016 рік, 18926,84 грн. за 2017 рік, 14130,12 грн. за 2018 рік);
5. п.51.1. ст.51, п.176.2 ст.176 ПК України, а саме несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2018 року;
6. п.167.1, ст.167, пп.168.1.1, п.168.1 ст.168, п.169.1 ст.169, пп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, що призвело до не нарахування платником податків ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 5052,54 грн.;
7. п.1, п.2 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року встановлено заниження єдиного внеску на загальну суму 51170,63 грн. (а саме: 10767,78 грн. за 2016 рік, 23132,76 грн. за 2017 рік, 17270,09 грн. за 2018 рік);
8. абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі-Закон №2464-VI) сплатив несвоєчасно або з затримкою, а саме: сума податку по граничному строку сплати 09 лютого 1016 року в розмірі 6233,97 грн. фактично сплачена 19 лютого 1016 року; сума податку по граничному строку сплати 09 лютого 2017 року в розмірі 5602,20 грн. фактично сплачена 10 лютого 1017 року; сума податку по граничному строку сплати 19 квітня 2018 року в розмірі 2457,18 грн. фактично сплачена 28 вересня 2018 року; сума податку по граничному строку сплати 19 липня 2018 року в розмірі 2457,18 грн. фактично сплачена 28 вересня 2018 року;
9. п.1 ч.2 ст.6та пп.1 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, а саме: заниження суми єдиного внеску нарахованого на заробітну плату за травень 2017 року в сумі 35,42 грн.;
10. п.5 ст.8 Закону №2464-VI, що призвело до заниження єдиного внеску на суму 19520,23 грн.;
11. п.287.5 ст.287 ПК України, а саме несвоєчасна сплата земельного податку з фізичних осіб;
12. п.16.1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, а саме: заниження суми військового збору за 2016-2018 роки в загальній сумі 3488,92 грн. (а саме: 734,17 грн. за 2016 рік, 1577,24 грн. за 2017 рік, 1177,51 грн. за 2018 рік);
13. пп.16.1.12 п.16.1 ст.16та п.44.3 ст.44 ПК України, а саме встановлено відсутність первинних документів, які підтверджують понесені витрати за 2016 рік;
14. п.63.3 ст.63 ПК України, а саме: не повідомлення платником податків ОСОБА_1 контролюючий орган про всі об`єкти оподаткування;
15. п.2.6 гл.2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, а саме не оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень (у день одержання готівкових коштів) в книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків на загальну суму 168801,36 грн., п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме незабезпечення щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків за умови здійснення розрахункових операцій.
Не погодившись із висновками акту перевірки позивач подав заперечення на акт №1759 від 09 серпня 2019 року.
У відповіді на заперечення №4498/10/14-29-13-05-08 від 20 серпня 2019 року ГУ ДФС у Миколаївській області зазначило, що висновки акту перевірки є такими, що відповідають фактичним обставинам, складеними у відповідності до норм податкового законодавства та є правомірними.
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- №00068471305 від 23 серпня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 29968,50 коп. - у тому числі: основного платежу19979,00 грн., штрафні санкції - 9989,50 грн.
- №00068461305 від 23 серпня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 62800,43 грн.,- у тому числі: основного платежу 41866,95 грн., штрафні санкції 20933,48 грн.
- №00068451305 від 23 серпня 2019 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 510,00 грн.
- №00068441305 від 23 серпня 2019 року, яким застосовано штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 9100,00 грн.
- №00068431305 від 23 серпня 2019 року, яким встановлено штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб в сумі 113.30 грн.
- №00068421305 від 23 серпня 2019 року, яким встановлено штрафні санкції за  порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб в сумі 148.93 грн.
- №00068411305 від 23 серпня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 5233,38 грн. - у тому числі: основного платежу3488,92 грн., штрафні санкції1744, 46 грн.
- №00068401305 від 23 серпня2019 року, яким встановлено штрафні санкції за відсутність первинних документів, які підтверджують понесені витрати за період 2016-2018 роки в сумі 510,00 грн.
- №00068391305 від 23 серпня 2019 року, яким встановлено штрафні санкції за не подання форми N20-ОПП в сумі 170,00 грн.
- №0003081305 від 23 серпня2019 року, яким застосовані штрафні санкції та пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 3733,30 грн. - у тому числі: штрафу3099,72грн., пені633,58грн.
- №0003071305 від 23 серпня 2019 року, яким застосовано штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 17,71 грн.
- №0003091305 від 23 серпня 2019 року, яким встановлено штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9583,89грн.
- Вимога про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені Ф-81 від 23 серпня 2019 року в сумі 35,42 грн.
- Вимога про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені Ф-82 від 23 серпня 2019 року в сумі 51170,63 грн.
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, рішеннями та вимогами, прийнятими відповідачем, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із цим позовом.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 23 серпня 2019 року №00068471305, №00068461305, №00068441305, №00068411305, №00068401305, №00068391305, вказавши, що з 01 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII пункт 177.4, статті 177 ПК України був викладений у новій редакції, у зв`язку з чим у перевіряємому періоді (а саме 01 січня 2015 року, 01 січня 2017 року) у позивача був відсутній обов`язок формувати витрати у момент отримання доходу, якого вони стосуються, а не в момент їх оплати.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем дотримано вимоги при яких витрати суб`єкта господарювання включаються до витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, а саме документально підтверджено здійснені витрати та доведено, що придбані товари використовуються в межах здійснення господарської діяльності.
Поряд з цим, суд відмовив ФОП ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення №00068451305 від 23 серпня 2019 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 510,00 грн., зазначивши, що відповідно абз.1 підпункту "б" п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.
Суд також відмовив позивачу у скасуванні податкові повідомлення-рішення №00068431305 від 23 серпня 2019 року, яким встановлено штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб в сумі 113.30 грн. та №00068421305 від 23 серпня 2019 року, яким встановлено штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб в сумі 148.93 грн., вказавши, що позивач є платником плати за землю з фізичних осіб по вказаним об`єктам нерухомості. 
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Так, відповідно до пункту 61.1 статті 61, 94 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Наказом Міністерства фінансів України №727 від 20 серпня 2015року «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами»(в редакції на дату складання акту перевірки), визначені основні вимоги до форми та змісту акта (довідки) документальної перевірки, інформативних додатків до акта (довідки), порядку його (її) підписання, реєстрації та зберігання (далі - Порядок №727).
Згідно з п.3 розділу 2 Порядку №727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 4 розділу 2 Порядку №727).
У відповідності до п.5 розділу 2 Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків, або їх законними представниками ( у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні складається довідка.
Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно приписів ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
З податкового повідомлення-рішення №00068461305 від 23 серпня 2019 року вбачається збільшення відповідачем суми грошового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 62800,43 грн.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, встановлено статтею 177 ПК України.
Так, згідно з п.177.1. ст.177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1. статті 167цьогоКодексу.
В силу п.177.2. ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено п.177.4 ст.177 ПК України.
Згідно пп.177.4.1. п.177.4. ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
З 01 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII пункт177.4, статті 177 ПК України був викладений у новій редакції, у зв`язку з чим у перевіряємому періоді (а саме з 01 січня 2015 року по 01 січня 2017 року) у позивача був відсутній обов`язок формувати витрати у момент отримання доходу, якого вони стосуються, а не в момент їх оплати.
Виходячи з наведеного, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем дотримано вимоги при яких витрати суб`єкта господарювання включаються до витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, а саме: документально підтверджено здійснені витрати та доведено, що придбані товари використовуються в межах здійснення господарської діяльності.
Поряд з цим, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №00068411305 від 23 серпня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 5233,38 грн.
Відповідно до п.п.1.2 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу(для резидентів - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України).
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України.
Враховуючи зазначене підстав для збільшення позивачу зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору ґрунтуються на одних і тих же висновках про заниження позивачем у 2016-2018 роках чистого оподатковуваного доходу як бази оподаткування вказаними податками і зборами в контексті формування витрат.
Щодо правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення №00068471305 від 23 серпня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 29968,50 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Так, в акті документальної планової виїзної перевірки від 26 червня 2019 року №943/14-29-13-05/ НОМЕР_1 відповідач зазначає, що позивач в порушення вимог пп. «г» п.198.5 ст.198, п.198.6 ст.198 ПК України не нарахував податкове зобов`язання та не склав податкову накладну за операціями з оплати наданих послуг, які не пов`язані з здійсненням діяльності позивача, а саме «витрати на оплату електроенергії за нерухоме майно магазин «Ветеран», та «витрати на оплату електроенергії за нерухоме майно магазин «Продукти», та витрати понесені на охорону вищевказаних магазинів.
Втім, відповідно до пояснень позивача всі витрати пов`язані виключно з його господарською діяльністю. Позивач наголошує на тому, що він ніяких послуг нікому не надавав, договори не укладав, а тому підстави для нарахування податкових зобов`язань були відсутні. Усі документи, що стосуються понесених витрат були надані перевіряючим в ході проведення перевірки та жодних зауважень до документів не було, будь-які пояснення щодо вказаних фактів у позивача не вимагались. 
Так, частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Втім, відповідач, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, доказів протилежного не навів, що ставить колегію суддів під сумнів у правомірності застосування до позивача вказаних санкцій, а тому податкове повідомлення-рішення №00068471305 від 23 серпня 2019 року, підлягає скасуванню.
З тих же підстав колегія суддів вважає протиправним податкове повідомлення-рішення №00068441305 від 23 серпня 2019 року, яким застосовано штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 9100,00 грн., оскільки відповідач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів правомірності нарахування вказаної штрафної санкції.
Більш того, колегія суддів вважає протиправним податкове повідомлення-рішення №00068401305 від 23 серпня 2019 року, яким встановлено штрафні санкції за відсутність первинних документів, які підтверджують понесені витрати за період 2016-2018 роки в сумі 510,00 грн., оскільки, як вже вказано вище, відповідачу під час здійснення перевірки було надано всі необхідні документи, що стосуються понесених витрат.
Так, Порядок обліку платників податків та зборів затверджений наказом Мінфіну від 09 грудня 2011 року №1588(далі-Порядок №1588).
Відповідно до п.8.2 розділу VIII Порядку №1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами ПК України.
Про їх наявність платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи за основним місцем обліку у встановленому цим розділом порядку (п.8.1 розд.VIII Порядку №1588).
Суд звертає увагу на тому, що відповідно до п.117.1 ст.117 ПК України, неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.
Як вбачається з пояснень позивача, за вказаними адресами в перевіряємий період (2016-2018 рр.) позивач не здійснював підприємницьку діяльність, і почав здійснювати лише з березня 2019 року. 
Доказів протилежного відповідачем до суду не надано, а тому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у позивача були відсутні підстави для подання форми N20-ОПП на об`єкти за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, м.Нова Одеса, вул.Петровського, 84 та Миколаївська область, Новоодеський район, м.Нова Одеса, вул.Кухарєва, 19, кв.15.
З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення №00068391305 від 23 серпня 2019 року, яким встановлено штрафні санкції за не подання форми N20-ОПП на об`єкти за вказаними адресами в сумі 170,00 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову ФОП ОСОБА_1 , оскільки відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не доказано правомірність своїх рішень в повній мірі. 
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат згідно вимогст.139 КАС України не передбачено.
Керуючись ст.ст.308,311,316,322,325,328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 22.04.2021 року.          

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.