Ухвала 
 
26 травня 2021 року
м. Київ 
 
справа № 446/2768/15
провадження № 61-21314св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», підписану адвокатом Пац Євгенією Олегівною, на постанову Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в складі колегії суддів Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним положень договору внаслідок порушення прав споживача.
 
В обґрунтування вимог посилається на те, що між ним та АТ КБ «ПриватБанк» 15 липня 2008 року укладено кредитно-заставний договір № LVH1AR470144 для купівлі легкового автомобіля. 
 
Вказує, що кошти за цим кредитним договором були отримані ним на споживчі цілі, у зв`язку з чим всі його положення мають відповідати вимогам закону України «Про захист прав споживачів». Проте, проаналізувавши зміст положень (умов) вказаного договору кредиту, позивач вважає окремі його положення несправедливими, такими, що не відповідають принципу добросовісності та порушують дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору на шкоду споживачу. 
 
Просив визнати недійсними п. 15.1, п. б) п. 17.1.8, п. а) п. 17.1.8, п. в) п. 17.1.8 та п. 4.3 щодо сплати щомісячної винагороди, та п. в) п. 4.7 і п. 6.2.3 щодо черговості та обов`язку сплати цих винагород до Кредитно-заставного договору № LVH1AR 470144 від 15 липня 2008 року, Додаток № 1 в частині визначення сплати відсотків та п. 4.1, п. 17.1.6 кредитного договору, розділ 13 Кредитно-заставного договору від 15 липня 2008 року. 
 
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів у встановленому законом порядку фактів, які б свідчили про порушення спірним кредитним договором його прав як споживача фінансових послуг. 
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 травня 2019 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано недійснимиположення п. 15.1 та п. а) п.17.1.8, п. б) п. 17.1.8, п. в) п. 17.1.8 та п. 4.3 щодо сплати щомісячної винагороди кредитно-заставного договору № LVH1AR 470144 від 15 липня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 ; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що зазначені у вказаних пунктах умови кредитного договору є несправедливими щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про визнання таких положень кредитного договору недійсними.
 
У листопаді 2019 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в частині задоволення позовних вимог, просить скасувати постанову апеляційного суду в частині як таку, що ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. 
 
Касаційну скаргу мотивує тим, що апеляційний суд безпідставно визнав недійсними п. 15.1 та п. а) п.17.1.8, п. б) п. 17.1.8, п. в) п. 17.1.8 та п. 4.3 щодо сплатищомісячної винагороди кредитно-заставного договору № LVH1AR 470144 від 15 липня 2008 року, оскільки вказаний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства і позивач підписавши його погодився з його умовами. 
 
Вказує, що банк подав до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався в липні 2008 року після підписання кредитного договору, а з цим позовом звернувся до суду в грудні 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку, а тому в позові слід відмовити з цих підстав. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 рокупередано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) за позовом ОСОБА_3 до ПАТ  КБ «Надра» про захист прав споживача та визнання частково недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року.
 
В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначено, що існує очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у спорах про стягнення кредитної заборгованості, визнання недійсним кредитного договору вчастині вирішення питань дійсності/оспорюваності/нікчемності встановлення комісії.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 27 квітня 2021 року справу № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) прийнято до провадження та призначено до розгляду.
 
Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
 
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
 
Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 466/2768/15.
 
Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 466/2768/15 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                                              В. І. Крат
 
М. М. Русинчук