ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2463/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  13 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                Оксененка О.М.,
суддів:                                                      Лічевецького І.О.,
                                                           Мельничука В.П.,
При секретарі:                              Лещенко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року за розглядом подання (заяви) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати бездіяльність відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача під час проведення перерахунку пенсії з 79% до 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ в Черкаській області від 06.08.2018 №Д-664, починаючи з 01.01.2016, та виплати різниці між належною до сплати, та фактично виплаченою пенсією до моменту здійснення перерахунку протиправною;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.01.2016, як пенсіонеру органів внутрішніх справ України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900-VІІІ від 23.12.20105, статей 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», виходячи із 79% суми грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, на підстав довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №Д-664 від 06.08.2018, та виплатити різницю між належною до сплати, та фактично виплаченою пенсією до моменту здійснення перерахунку.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з 79% грошового забезпечення, визначеного довідкою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №Д-664 від 06.08.2018, та виплачувати перераховану пенсію з врахуванням фактично виплаченої з 01.01.2016.
08 лютого 2021 року Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із поданням (заявою), в якій просив змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підстав якого Черкаським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист №580/2463/19 від 16.11.2020, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 згідно зі статтею 63 Закону України   «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з 79% грошового забезпечення, визначеного довідкою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №Д-664 від 06.08.2018 та виплачувати перераховану пенсію з врахуванням фактично виплаченої з 01.01.2016 шляхом винесення рішення про стягнення 36   200,92 грн  з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 .
Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення суду у справі №580/2463/19 виконано лише в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та не виконано в частині виплати останньому сум перерахованої пенсії. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні подання (заяви) про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі №580/2463/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити подання (заяву) про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач відмовився добровільно своєчасно та в повному обсязі виконати рішення суду, а також не виконує його в межах виконавчого провадження протягом довготривалого часу, що порушує права позивача на «виправдані очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
На думку апелянта, сподівання позивача на повернення виплати раніше призначеної пенсії, передбачені чинним законодавством, тому слід задовольнити подання (заяву) виконавчої служби щодо зміни порядку та способу виконання судового рішення у даній справі.
При цьому, позивач просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.
У відзиві на апеляційну скаргу пенсійним фондом зазначено про те, що подання виконавчої служби стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично стосується зміни суті резолютивної частини рішення суду, що не узгоджується з нормами КАС України, тому оскаржувана ухвала є правомірною та не підлягає скасуванню.
Крім того, відповідач просив розглядати справу без його участі.
Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №580/2463/19, яке набрало законної сили 27.12.2019, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з 79% грошового забезпечення, визначеного довідкою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №Д-664 від 06.08.2018, та виплачувати перераховану пенсію з врахуванням фактично виплаченої з 01.01.2016.
16 жовтня 2020 року Черкаським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 25.11.2019 у справі №580/2463/19 був виданий виконавчий лист.
У подальшому, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксани Василівни від 26.11.2020 ВП №63739370 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №580/2463/19 від 16.11.2020.
На виконання судового рішення, 21 грудня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) лист, в якому зазначило, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №580/2463/19 ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії. 
Однак, у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування на погашення заборгованості з пенсійних виплат за судовими рішеннями, сума боргу у розмір 36   200,92 грн наразі позивачу не виплачена. 
З огляду на вказане, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до суду з поданням (заявою) про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Відмовляючи у задоволенні подання (заяви) про встановлення порядку і способу виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду, та при розгляді справи розмір пенсії та розмір доплати за перерахованою пенсією не були предметом дослідження, тому зміна способу виконання такого рішення із зобов`язання виплатити зазначені суми пенсії на стягнення цих сум змінять суть рішення суду з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У силу вимог статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Таким чином, під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення визначеними способом і порядком. При цьому, зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду.   
У той же час, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб.
Наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами. 
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у даній справі адміністративний позов задоволено повністю, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з 79% грошового забезпечення, визначеного довідкою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №Д-664 від 06.08.2018, та виплачувати перераховану пенсію з врахуванням фактично виплаченої з 01.01.2016.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неправильно застосував статтю 13 вказаного Закону, тому його дії щодо перерахунку пенсії позивача із застосуванням максимального розміру пенсії 70% є протиправними, а перерахунок пенсії позивача має бути здійснений із застосуванням максимального розміру пенсії 79% відповідних сум грошового забезпечення.
При цьому, вказане рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року в частині зобов`язання здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області виконано, оскільки з 14.01.2020 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії та виплачується у новому збільшеному розмірі.
У той же час, відповідно до протоколу про перерахунок з 01.01.2016 до набрання рішенням законної сили здійснено перерахунок, згідно якого сума доплати після перерахунку складає 36 200,92 грн. 
У даному випадку, виконавча служба, звертаючись до суду з поданням (заявою) про зміну способу порядку та виконання ріщення суду вказує на неможливість виконати пенсійним фондом вказаного судового рішення з огляду на приписи статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», так як нараховані кошти за перерахованою пенсією у сумі 36 200 грн. 92 коп. не були виплачені стягувачу.    
У даному випадку, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Зазначеній нормі кореспондує частина третя ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»   від 02 червня 2016 року № 1404-VIII відповідно до якої, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
При цьому, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способам. Змінюючи спосіб і порядок судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. 
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.
З огляду на вказане, встановлення способу і порядку виконання рішення суду шляхом стягнення певного розміру коштів не узгоджуються з приписами статті 378 КАС України, оскільки при розгляді справи розмір пенсії та розмір доплати за перерахованою пенсією не були предметом дослідження, тому зміна способу виконання такого рішення із зобов`язання виплатити зазначені суми пенсії на стягнення цих сум змінять суть рішення суду з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.
При цьому, як вірно відзначено судом першої інстанції, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №580/2463/19 виконується за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті за відповідною бюджетною програмою згідно з частиною першою статті 2 Закону України   «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», проте із певною затримкою у часі, тому підстави, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення суду відсутні.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання (заяви) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у даній справі.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук