29.06.21
22-ц/812/1208/21
Провадження № 22-ц/812/1208/21                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року                                             м. Миколаїв
                                                                                  справа № 488/3643/16
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Тищук Н. О.,
       суддів Локтіонової О.В., Шаманської Н.О., 
       із секретарем Лівшенком О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 – адвоката 
Могильди Юлії Володимирівни
на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва, постановлену 30 квітня 2021 року суддею Лазаревою Г.М. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у справі наказного провадження 
міського комунального підприємства «Миколаївводоканал»
про видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
заборгованості за спожиті послуги,
У С Т А Н О В И В:
26 вересня 2016 року МКП «Миколаївводоканал» звернувся з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку 5 272, 24 грн. заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення.
28 вересня 2016 року суддею Корабельного суду міста Миколаєва видано судовий наказ, в якому виправлено описку за ухвалою того ж суду від 11 жовтня 2016 року, за яким з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку стягнуто борг в сумі 5 272, 24 грн. та судові витрати в сумі 689 грн.
5 березня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокатка Могильда Ю. В., звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 28 вересня 2016 року та поновлення йому пропущеного строку для подання такої заяви. 
Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 9 березня 2021 року заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернута заявникові.
Миколаївський апеляційний суд своєю ухвалою від 15 квітня 2021 року частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасував ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєві від 09 березня 2021 року та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Могильди Ю.В. про скасування судового наказу від 28 вересня 2016 року задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про скасування судового наказу та судовий наказ № 488/3643/16-ц скасовано. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника, просив скасувати судове рішення в частині відмови у відшкодуванні судових витрат та стягнути з МКП «Миколаївводоканал» 4 944, 50 грн., з яких 567, 50 грн. судового збору та 4 377 грн. витрат на правову допомогу. Апелянт посилався на обов`язок суду застосувати як аналогію закону правила статті 141 ЦПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу МКП «Миколаївводоканал» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на неможливість застосування до правовідносин, що виникли, аналогії закону.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2021 року між боржником ОСОБА_1 та адвокатом Могильдою Ю.В. укладено договір № 2/21-6 про надання правової допомоги (далі – Договір), (а.с. 25-26).
Згідно додаткової угоди № 4/21 до Договору та  акту № 4/21 від 03 березня 2021року адвокатом надано правову допомогу з питання скасування судового наказу, а саме: консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи у судовому порядку (0,5годин) - 547грн; збір доказів та складання заяви ОСОБА_1  про скасування судового наказу (2години) - 2188 грн.; подання заяви про скасування судового наказу через «Електронний суд» (0,5 годин) - 547 грн. (а.с. 27, 28).
Згідно додаткової угоди № 10/21 від 17 березня 2021 року та  акту прийому-передачі робіт (наданих послуг) № 10/21 від 17 березня 2021 року виконавець (адвокат) надав правову допомогу клієнту щодо апеляційного оскарження ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 9 березня 2021 року у справі № 488/6646/13ц, на загальну суму 1 094 грн., а саме: консультація щодо можливості і доцільності подання скарги до суду апеляційної інстанції (0,5 годин) – 5 437 грн.; аналіз практики судів касаційної інстанції для посилення обґрунтування та складання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції в інтересах ОСОБА_1 (0,5 годин) - 547 грн.(а.с. 53, 54).
Відповідно до додаткової угоди № 14/21 від 27 травня 2021 року та акту прийому-передачі робіт (наданих послуг) № 14/21 від 28 травня 2021 року виконавець (адвокат) надав правову допомогу клієнту щодо апеляційного оскарження ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2021 року, оцінивши її у 1094 грн. (а.с. 136).
Змістом статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, яке може видаватися на підставі заяви особи за результатами розгляду її вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. 
Після видачі судом судового наказу боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення наказу подати заяву про його скасування (частина 1 статті 170 ЦПК України).
При подачі такої заяви боржник, у відповідності до пункту 1 частини 5 статті 170 ЦПК України, зобов`язаний додати до заяви документ, що підтверджує сплату ним судового збору.
Якщо у суду відсутні підстави для повернення заяви про скасування судового наказу, суд постановляє ухвалу про його скасуванняу, у якій може вирішити питання про поворот виконання судового наказу ( частина 3 статті 171 ЦПК України).
Частиною 2 статті 164 ЦПК України регулюється, що в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається, так як при пред`явленні стягувачем позову, ця сума зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Одночасно питання з повернення боржнику судового збору, внесеного ним за подачу заяви про скасування судового наказу, у випадку пред`явлення чи не пред`явлення стягувачем відповідного позову, цією нормою процесуального права не вирішено.
Відтак, вимоги, що пов`язуються з розподілом судових витрат, понесених боржником у випадку задоволення його заяви про скасування судового наказу, вирішуються у відповідності до статей 133, 141 ЦПК України. Зазначені норми процесуального права мають загальний характер, і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі.
Як слідує з матеріалів справи наказного провадження, ухвала суду першої інстанції від 30 квітня 2021 року є остаточним рішенням при розгляді справи у цьому провадженні, та не передбачає розподілу судових витрат, або їх зарахування, у випадку вірогідності звернення стягувача до суду у позовному провадженні. 
Зі змісту частини 1 статті 141 ЦПК України убачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, квитанцій, рахунків тощо).
Відповідно до положень статті 42 ЦПК України та частини 9 статті 10 ЦПК України, сторонами, які понесли судові витрати, у справах наказного провадження є боржник та стягувач.
При цьому витрати, які поніс стягувач за подачу заяви про видачу судового наказу врегульовано спеціальною нормою процесуального права, а витрати, які поніс боржник при подачі заяви про скасування судового наказу, спеціальними нормами не врегульовано, а отже до цих витрат, можуть бути застосовані загальні норми процесуального права, якою є стаття 141 ЦПК України.
За такого, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат.
Щодо розміру судових витрат, які підлягають відшкодуванню, то суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Частина 4 статті 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).
Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За приписами частини 8 статті 141 ЦПК  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, враховуючи конкретні обставини справи (постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2019 року у справі № 335/9780/15).
Доведеними у даній справі є судові витрати ОСОБА_1 у розмірі 4 377 грн. на правову допомогу (3 283 грн. та 1 094 грн.) та 567, 50 грн. (113, 50 грн. та 454 грн.) сплаченого судового збору.
МКП «Миколаївводоканал» доведеність та співмірність витрат на правничу допомогу заперечував. 
Судові витрати ОСОБА_1 в частині сум сплаченого судового збору - 567, 50 грн. (113, 50 + 454), суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі. 
Проте, враховуючи характер спору, відсутність необхідності збирання доказів, вирішення судом лише процесуальних питань, розмір вимог заявника (5 272, 24 грн.) та відносну нескладність виготовлених адвокатом процесуальних документів, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 1 000 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Могильди Юлії Володимирівни задовольнити частково.
Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2021 року в частині відмови у стягненні судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, ЄДРПОУ 03348809) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) 1 567 (одну тисячу п`ятсот шістдесят сім), 50 грн. судових витрат.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                        Н.О.Тищук
Судді:                                                О.В.Локтіонова
       Н.О.Шаманська                        
---------------------------------
Повну постанову складено 29 червня 2021 року