33/804/314/21 
                                                                                263/9529/20

                                                               Суддя 1-ої інстанції Киян Д.В. 
                                Суддя доповідач – Куракова В.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП                                                                                                                                                                                       

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року                                                                                                  м. Маріуполь

            Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю                        ОСОБА_1 та його представника – адвоката Нікітіна С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою:                          АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - 

УСТАНОВИЛА:

  З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 03.04.2020 р. о 15:50 год. в м. Кривій ріг, вул. Нікольське шосе, навпроти буд. 22 ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda HRV», д.н.з. НОМЕР_1 , при початку руху, виїжджаючи з прилеглої території АЗС «ОККО», не забезпечив безпеку маневру при виїзді на проїзну частину та не надав дорогу рухаючомуся по ній автомобілю «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_2 ? під керуванням ОСОБА_2 , який з метою запобігання зіткнення змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 10.2 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Звертає увагу, що автомобіль під його керуванням не мав контакту з автомобілем ОСОБА_2 . Вказує, що висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки містить протиріччя. Просить постанову скасувати та ухвалити нову, якою провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши      ОСОБА_1 та його представника – адвоката Нікітіна С.І., які підтримали свою апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення за наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 288835 від 30.07.2020 року відносно ОСОБА_1 (а.с. 2);
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,                   ОСОБА_2 , які підтвердили, що виїзд автомобіля «Honda HRV» з автомобільної заправної станції спровокував різку зміну напрямку руху автомобіля «Toyota Land Cruiser» та настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 22, 23, 24, 25, 27);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, фото-таблицею та план-схемою місця ДТП з фото-таблицею, з якої вбачається траєкторія бокового занесення автомобіля «Toyota Land Cruiser» з відображенням дорожньої обстановки (а.с. 32-39);
- висновком медичного огляду ОСОБА_2 від 03.04.2020 року, проведеного після дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначено, що ознак сп`яніння у ОСОБА_2 не виявлено (а.с. 46);
- відеозаписом, долученим до протоколу, з якого вбачається, що водій автомобіля «Honda HRV», виїжджаючи з автомобільної заправної станції на дорогу, спровокував різке маневрування та бічний заніс автомобіля «Toyota Land Cruiser» (а.с. 56);
- висновком експерта № 19/104-9/2/1516/1517 від 24.02.2021 року, яким встановлено, що дії водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,   ОСОБА_2 у даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Дії водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, але встановлені невідповідності дій водія ОСОБА_2 вимогам п.п. 10.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху не знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Дії водія автомобіля «Honda HRV», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, що знаходиться у причинному зв`язку з ДТП.
Положеннями п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху передбачено: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1   порушив вимоги п.п. 10.1, 10.2  Правил дорожнього руху, то в його діях наявний склад адміністративного правопорушення,  передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Посилання апеляційної скарги відносно того, що фактичного мехачного дотику між автомобілями під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було, тож       ОСОБА_1 не може бути винуватцем ДТП є безпідставними, адже з аналізу дій водія ОСОБА_1 вбачається, що він, виїжджаючи на дорогу, не впевнився у безпечності свого маневру, у зв`язку з чим водій ОСОБА_2 був змушений змінити  траєкторію руху свого автомобіля. 
Ст. 124 КУпАП не містить такої обовязкової для наявності складу передбаченого нею правопорушення вимоги, як наявність пошкоджень транспортного засобу саме під керуванням винної особи.
Доводи апеляційної скарги відносно порушення ПДР з боку ОСОБА_2 не є предметом судового розгляду в даній  справі. Проте, дані доводи можуть бути предметом цивільних правовідносин.
Посилання апеляційної скарги, які зводяться до непогодження апелянта з висновком експерта є безпідставними, адже експерт, який проводить судову експертизу, володіє спеціальними навиками, пройшов спеціалізацію та удосконалення за певною тематикою. Судовий експерт приймає свій висновок виходячи з аналізу конкретної ситуації та розглядаючи її в призмі теоретичних та практичних знань. За таких підстав можна впевнено стверджувати, що ставити під сумнів кваліфікацію експерта недоцільно. 
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Змістовний аналіз вищевказаних положень Закону вказує, що для кваліфікації дій особи за ч. 5 ст. 122 КУпАП необхідно щоб наслідки у вигляді створення аварійної обстановки наставали у випадку наступних порушень: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Наведений перелік порушень, які тягнуть за собою кваліфікацію дій за ст. 122 ч. 5 КУпАП, не містить порушень п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, яки вчинив ОСОБА_1 .. 
Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1 10.2 ПДР відбулась ДТП, внаслідок якої транспортні засоби під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали механічні пошкодження, що також охоплюється диспозицією ст. 124 КУпАП.   
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 допустив настання ДТП при маневрі у вигляді виїзду з прилеглої території. Дані дії не входять до вичерпного переліку  дій, які у випадку настання наслідку у вигляді створення аварійної обстановки, є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.
Таким чином, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано саме за ст. 124 КУпАП, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП внаслідок неправильної кваліфікації його дій є безпідставними. 
З відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 , виїжджаючи з прилеглої території, не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого, виїхавши передньою частиною корпусу автомобіля через зустрічну смугу руху, створив  перешкоду автомобілю під керуванням ОСОБА_2 . Тобто, перебуваючи на смузі зустрічного руху половиною корпусу автомобіля та рухаючись за траєкторією, яка передбачала б виїзд з зустрічної смуги руху на свою смугу руху, ОСОБА_1 фактично створив передумови для необхідності реагувати на дорожну обстановку водію      ОСОБА_2 для уникнення зіткнення автомобіля під його керуванням  з автомобілем під керуванням ОСОБА_6 . В ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_2 не мав іншого вибору, аніж взяти ліворуч з метою об`їхати транспортний засіб ОСОБА_1 та уникнути таким чином зіткнення з його автомобілем.  Таким чином, відеозапис подій ДТП дає уявлення про наявність вини у вчиненні ДТП саме ОСОБА_1 .
Незгода сторони провадження з висновком експерта не є підставою для призначення нової експертизи. Судом першої інстанції було призначено експертизу для реалізації права сторони захисту на ефективний судовий розгляд.  Крім того, судом першої інстанції було обгрунтовано визнано недопустимим доказом висновок експерта ОСОБА_7 , який не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, в той час як висновок експерта ОСОБА_8 відповідає вимогам закону. 
Посилання апеляційної скарги щодо порядку вирішення питання щодо судових витрат на проведення експертизи є безпідставними виходячи з наступного. Оскільки КУпАП не регламентує порядок вирішення питання про розподіл судових витрат, в даному провадженні вважаю за необхідне застосувати аналогію права. Так, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів. 
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки за своїм змістом обвинувальний вирок суду та постанова про адміністративне правопорушення, якою особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, визнано винною є фактично рішенням держави про винуватість особи, то у випадку ухвалення постанови, якою особу визнають винною, саме з цієї особи стягуються документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно довідки про витрати на проведення експертизи у адміністративній справі               № 263/2947/20 вартість експертизи складає 3 922,80 грн., дану суму було стягнуто з ОСОБА_1 оскаржуваною постановою, тому доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи суперечать положенням Закону.
Посилання сторони захисту щодо не повідомлення та не запрошення      ОСОБА_1 на складання протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, адже в матеріалах справи наявні повідомлення  про запрошення до підрозділу патрульної поліції ОСОБА_1 на 10-00 год. 04.06.2020 року, на 11-00 год. 02.07.2020 року (а.с. 11), на 11-00 год. 23.07.2020 року (а.с. 7). У вказані дати       ОСОБА_1 не з`явився, тож не реалізував своє диспозитивне право бути присутнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині спростовуються матеріалами справи. 
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           В.В. Куракова