УХВАЛА

06 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № П/811/884/15
адміністративне провадження № К/9901/10474/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду       Кашпур О.В.      перевірив касаційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Дніпровської митниці Держмитслужби, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
18 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Кіровоградської митниці ДФС (правонаступник - Дніпровська митниця Держмитслужби), Міністерства юстиції України, у якому просив:
визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року №145-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника Кіровоградської митниці Міндоходів - начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями;
зобов`язати Державну фіскальну службу України, яка є правонаступником Міністерства доходів і зборів України, поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кіровоградської митниці ДФС - начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями (тобто на рівнозначній посаді в структурі Кіровоградської митниці ДФС як правонаступника Міністерства доходів і зборів України);
стягнути з Кіровоградської митниці ДФС, яка є правонаступником Кіровоградської митниці Міндоходів, на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 13 березня 2015 року і до моменту фактичного поновлення на роботі (з урахуванням коригування заробітної плати, включаючи премії, надбавки та інші виплати, що враховуються під час обчислення середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення на коефіцієнт підвищення посадових окладів і тарифних ставок відповідно до Порядку обчислення-середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 у розмірі згідно наданого розрахунку на день винесення рішення суду;
допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кіровоградської митниці - начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями ДФС з 13 березня 2015 року та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу в межах сум стягнення за один місяць;
зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", відомості про ОСОБА_1 ;
встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Міндоходів і зборів України від 12 березня 2015 року №145-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника Кіровоградської митниці Міндоходів - начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями. Зобов`язано Державну фіскальну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кіровоградської митниці ДФС - начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями (тобто на рівнозначній посаді в структурі Кіровоградської митниці ДФС як правонаступника Міністерства доходів і зборів України). Стягнуто з Кіровоградської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2015 року по 01 жовтня 2020 року у сумі 839822,44 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника Кіровоградської митниці - начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями ДФС з 13 березня 2015 року та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу в межах сум стягнення за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
23 березня 2021 року Дніпровська митниця Держмитслужби звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року. Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності      Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої      статті 328 КАС України      учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої      статті 328 КАС України      підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою      статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)       статтею 328       цього Кодексу підстави (підстав). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження зазначено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, враховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої      статті 332 КАС України.
Керуючись статтею      248, пунктом 4 частини п`ятої статті      332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Дніпровської митниці Держмитслужби, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                      О.В. Кашпур