УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/6425/20 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н.Я. 
Категорія 82 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого – судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,                        
                               
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін в м. Житомирі цивільну справу № 279/6425/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Теплозабезпечення" про захист прав споживача, шляхом розірвання договору на постачання послуг з централізованого опалення, зняття з обліку як споживача послуг, припинення нарахування, скасування боргу за послуги, які фактично не надавалися
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 02 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Волкової Н.Я. у м. Коростені,

в с т а н о в и в : 

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення від 06.06.2016, що укладений між ним та КП "Теплозабезпечення", зобов`язати відповідача зняти його з обліку як споживача послуг з централізованого теплопостачання квартири АДРЕСА_1 та припинити нарахування плати, скасувавши борг за надання послуг з 28.09.2018.
В обґрунтування вимог позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . 06.06.2016 між ним та КП «Теплозабезпечення» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення № НОМЕР_1 , відповідно до якого плата за постачання теплової енергії вираховувалась за метр квадратний на одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів без засобів обліку щомісячно протягом опалювального сезону. Проте температура в квартирі не піднімалась вище 10-18 градусів за С, у зв`язку із чим він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконання умов договору, проте безрезультатно. Також в порушення и п.18.ч.2 даного договору відповідач, не повідомивши про зміну оплати за послуги, встановив лічильник теплової енергії, проте на якість постачання це не вплинуло. Вказав, що лічильник теплової енергії був встановленний лише на 5 місяців та був знятий відповідачем без попередження його як споживача про даний факт і нарахування збільшились майже вдвічі необгрунтовано, про що свідчать квитанції, а заміна та осбстеження внутрішніх будинкових мереж стосовно централізованого опалення взагалі не відбувалась, та жодного акту про стан внутрішньо будинкової мережі ним чи попередніми власниками не був підписаний чим порушувався п.18 ч.10 договору. Встановлення лічильника відбулося лише після його від`єднання від централізованого опалення. 
Вказав, що звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на встановлення індивідуальної системи опалення, проте отримав відмову. 28.09.2018 позивач самостійно встановив індивідуальну систему опалення, так як відповідачем неналежно виконуються умови договору, а надані послуги є неналежної якості, що спричиняє дискомфорт членам його родини, та повідомив про це відповідача і голову міської ради. Однак, незважаючи на дані обставини, відповідач продовжує нараховувати плату за послуги теплопостачання, які фактично не надаються, що створює в нього борги. У зв`язку з викладеним, звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору про надання послуг.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 02 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити його позовні в повному обсязі. Зазначає, що при розгляді справи, суд не надав належної оцінки поданим доказам, зокрема рішенню Житомирського окружного адміністративного суду. Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично договір про надання послуг із централізованого опалення припинив свою дію, послуги відповідачем не надаються. Позивач має право відмовитися від отримання послуг із централізованого опалення на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів».
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 28.05.2016 № 1564 (а.с. 7-8).
06.06.2016 між ОСОБА_1 та КП "Теплозабезпечення" укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення (а.с. 9-12). 
28.09.2018 ОСОБА_1 самовільно від`єднав вказану вище квартиру від мережі централізованого опалення, що доводиться матеріалами справи та не заперечується сторонами.
01.10.2018 та 11.12.2019 позивач звертався із заявами до КП «Теплозабезпечення» та до Коростенського міського голови, в яких просив створити комісію та скласти відповідний акт.
17.01.2019 позивач звернувся до органу місцевого самоврядування зі скаргою про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Листом Коростенського міського голови від 29.01.2019 №02-14/199, ОСОБА_1 роз`яснено порядок індивідуального відключення споживача від мережі централізованого опалення та запропоновано відновити систему опалення квартири (а.с. 24). 
В подальшому 02.04.2019 та 04.07.2019 позивач звертався до органу місцевого самоврядування із заявою про надання дозволу на відключення належної йому квартири від мережі централізованого опалення (а.с. 26, 27). 
У відповідь на вказані звернення, Листом Коростенського міського голови від 22.07.2019 за №645/25-09 позивачу знову роз`яснено порядок індивідуального відключення споживача від мережі централізованого опалення та запропоновано відновити систему опалення квартири (а.с. 29).
14.08.2020 ОСОБА_1 втретє звернувся з заявою про надання дозволу на відключення, на яку 10.09.2020 за №715/25-09 отримав аналогічну відповідь про порядок такого відключення.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до виконавчого комітету Коростенської міської ради із позовом, в якому просив визнати дії виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо винесення відмови в наданні дозволу на відключення від центральної системи теплозабезпечення квартири АДРЕСА_1 , оформленої листом від 10.09.2020 за вих. № 715/25-09, протиправними та зобов`язати Коростенську міську раду Житомирської області на найближчій сесії розглянути заяву від14 серпня 2020 року щодо надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі центрального теплозабезпечення.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.12.2020 по справі № 240/16240/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 14.08.2020. Визнано протиправною бездіяльність Коростенської міської ради Житомирської області під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 14.08.2020. Зобов`язано Коростенську міську раду Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 серпня 2020 року щодо надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі центрального теплозабезпечення в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян" (а.с. 40-43).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявність обставин, передбачених п.32 Договору від 06.06.2016 року для розірвання договору. За обставин, коли відмова позивача від надання послуг системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільною, договір про надання послуг в установленому порядку не розірваний та підстави для розірвання такого в судовому порядку не встановлені, а інші вимоги є похідними він вимоги про розірвання договору, суд дійшов висновку про необгрунтованість позову.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4»).
При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4»).
Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.
Вказані висновки узгоджуються із роз`ясненнями, що викладені у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 по справі № 592/6327/17.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору про надання послуг із централізованого опалення та припинення відповідних нарахувань за наданні послуги з централізованого опалення, оскільки чинним законодавством України не передбачено право споживача на відмову від отримання послуг, якщо відключенню від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води підлягає тільки його квартира, яка знаходиться у багатоквартирному будинку.
Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, що відповідач порушував умови укладеного договору про надання послуг із централізованого опалення. При цьому фактичне припинення отримання позивачем послуг із централізованого опалення не свідчать про неналежне виконання відповідачем цих послуг, оскільки таке припинення відбулося внаслідок самовільного відключення позивача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, що заборонено законодавством України.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач, як споживач послуг із централізованого опалення, має право відмовитися від отримання цих послуг згідно з положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковими, оскільки нормами законодавства України не передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, окремих квартир багатоквартирних будинків із ініціативи споживача, а лише відключення багатоквартирних будинків у цілому з ініціативи споживачів.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене із дотриманням норм чинного цивільного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 02 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий Судді