ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/9084/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року (суддя Конишева О.В., м. Запоріжжя, повний текст ухвали складено 18.01.2021 року) у справі № 280/9084/20 за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання дій неправомірними, зобов`язання скасувати постанову, зобов`язання не проводити стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:
11.12.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулась до суду з позовом до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі по тексту – відповідач) в якому просила визнати дії відповідача неправомірними щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 , у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу із збільшенням з невідомих причин на 340 гривень, у розмірі 6990 гривень; зобов`язати відповідача скасувати постанову від 26.10.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу із збільшенням з невідомих причин на 340 гривень, у розмірі 6990 гривень; зобов`язати відповідача не проводити стягнення з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів на підставі документу виконавчого провадження № 320/13248/14, виданого на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.11.2016 року.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року адміністративний позов повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та справу направити до суду першої інстанції для розгляду справи по суті. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття ухвали. Свої вимоги апелянт обґрунтувала тим, що повертаючи позовну заяву суд першої інстанції позбавив її на ефективний судовий захист. Право доступу до суду повинне бути ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушу є її права. Апелянт вказував, що є особою з інвалідністю, стан здоров`я потребує постійного стороннього догляду, постійного амбулаторного лікування, вказує, що сама доглядає за своєю матір`ю 1941 року народження, яка є особою з інвалідністю другої групи, не пересувається, потребує постійного стороннього догляду. Апелянт вказувала, що у строк, відведений для усунення недоліків позовної заяви, подання доказів щодо поновлення строку звернення до суду, її стан здоров`я погіршився, зверталась до швидкої допомоги, не пересувалась, перебувала на стаціонарному лікуванні, перебувала на обстеженні у Запорізькій обласній клінічній лікарні з 28.12.2020 року.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, повернув позовну заяву, виходячи з того, що ухвалою суду від 16.12.2020 року позовну заяву залишено без руху   для усунення виявлених недоліків. Недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 16.12.2020 року позивачем не усунуті у частині подання заяви та доказів щодо поновлення строку подання позовної заяви. Невиконання ухвали про залишення позову без руху, стало підставою для повернення позовної заяви.
Матеріалами справи встановлено, що 11.12.2020 року ОСОБА_1 подано позовну заяву з вимогами до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання дії відповідача неправомірними щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 , у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу із збільшенням з невідомих причин на 340 гривень, у розмірі 6990 гривень; зобов`язання відповідача скасувати постанову від 26.10.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу із збільшенням з невідомих причин на 340 гривень, у розмірі 6990 гривень; зобов`язання відповідача не проводити стягнення з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів на підставі документу виконавчого провадження № 320/13248/14, виданого на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.11.2016 року.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року залишено позов без руху з підстави того, що позивачем не надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Частиною 2  статті 287 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. У позові, позивач оскаржує постанову державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пономаренко В.Ю. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» за ВП № 601954822 від 26.10.2020 року. В позовній заяві позивач зазначає, що десятиденний строк звернення до суду нею не пропущено, оскільки відповідь відповідача, позивачка отримала 01.12.2020 року. Суд  першої інстанції в ухвалі зазначив, що позивачем до позовної заяви надано лист ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідно до якого позивачка 02.11.2020 року звернулася з черговою заявою до Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) про призупинення утримання з пенсії. Отже, станом на 02.11.2020 позивачу було відомо про оскаржувану постанову державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пономаренко В.Ю. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» за ВП № 601954822 від 26.10.2020 року. Водночас, позовну заяву подано до суду 08.12.2020, що підтверджується штемпелем поштового відправлення на конверті, тобто з порушенням строку, встановленого процесуальним законодавством.
Ухвалу від 16.12.2020 року направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, яка отримана нею 25.12.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року позов повернуто позивачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Відповідно до ч.1  ст.122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 2  ст. 287 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Встановлено, що позивач звернулась з позовом 11.12.2020 року, в якому оскаржила постанову державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Пономаренко В.Ю. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» за ВП № 601954822 від 26.10.2020 року. Відповідно до копії супровідного листа Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), постанова ВП № 601954822 від 26.10.2020 року направлена ОСОБА_1 поштою 04.12.2020 року. 
Проте, відповідно до листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 11.11.2020 року,  ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомляло ОСОБА_1 про прийняту постанову державного виконавця ВП № 601954822 від 26.10.2020 року, відповідно до якої будуть проводитись утримання з її пенсії починаючи з грудня 2020 року. Невідомо коли ОСОБА_1 отримано лист ГУ ПФУ в Запорізькій області від 11.11.2020 року.
У позовній заяві ОСОБА_1 не просила суд поновити пропущений строк, однак викладає доводи, що звернувшись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою на дії відповідача, строк на звернення нею не пропущений. Звернувшись зі скаргою до відповідача, отримавши відповідь 01.12.2020 року, в строк 10 днів, звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із цією позовною заявою про визнання дій неправомірними. 
Варто враховувати отримання ухвали про залишення позову без руху 25.12.2020 року. Ухвала не виконана, недоліки позову не усунуто.
Суд апеляційної інстанції вважає прийнятними долучені до апеляційної скарги документи: копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відповідно до якого вона отримує пенсію по втраті годувальника як інвалід 2 групи, копію консультаційного висновку спеціаліста Запорізької обласної клінічної лікарні від 28.12.2020 року, копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 24.04.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності, вказано, що потребує стороннього догляду.
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 не мала змоги вчасно усунути недоліки позовної заяви через стан здоров`я, оскільки, ОСОБА_1 відповідно до консультаційного висновку спеціаліста Запорізької обласної клінічної лікарні від 28.12.2020 року хворіла, сама є інвалідом другої групи, потребує стороннього догляду, здійснює догляд за матір`ю яка також є інвалідом другої групи та також потребує стороннього догляду. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вище приведені документи, які підтверджують інвалідність позивача та стан здоров`я, мають бути враховані при вирішенні питання про поновлення строку звернення позивача до суду.
Суд апеляційної інстанції наголошує на такій обставині для поновлення строку звернення до суду як стан здоров`я позивача. 
Також варто враховувати норму п. 3 розділу VI КАС України, якою передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює строки, встановлені у статтях 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 258, 261, 295, 298, 304, 309, 329, 332, 338, 342, 363, а також продовжує процесуальні строки, які встановлені законом чи судом, на строк дії карантину. Суду першої інстанції необхідно було роз`яснити право позивача на подовження встановленого строку усунення недоліків позову, право на поновлення строку.  
Метою українського судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб, позивач, звертаючись до суду, сподівається на своєчасний, без зволікань та перепон, захист його прав. 
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 312, 315, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -
п о с т а н о в и в:
                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
                              Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у справі № 280/9084/20 – скасувати.
                              Справу № 280/9084/20 направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
                              Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова