ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2747/21 Справа № 211/3409/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 211/3409/19 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Голуб О.О.,
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги «Дніпропетровської обласної ради»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст судового рішення складено 11 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 07.12.2018 року до її робочого місця приїхав наряд патрульної поліції. Вона дійсно зачинилась в своєму робочому кабінеті і відмовилась розмовляти з ними, вказавши їм про те, що буде вести розмову виключно з в.о. головного лікаря ОСОБА_2 , який особисто відповідає за те свавілля, що відбувається в диспансері. Позивач зазначала про те, щоб в.о. головного лікаря ОСОБА_2 не ховався за спинами поліцейських, не втягував їх в свої «розбірки» з працівниками, щоб сумлінно виконував свої трудові обов`язки, з повагою та справедливістю ставився до своїх працівників та не доводив їх своїми незаконними діями та наказами до гіпертонічних кризів та інфарктів; виконував умови колективного договору; не ділив працівників на «чужих» та «своїх». З 2010 року у головного лікаря ОСОБА_2 відсутній графік прийому відвідувачів, хворих, їх родичів та працівників диспансеру.
В цей же день в.о. головного лікаря ОСОБА_2 прислав до її робочого кабінету заступника головного лікаря (начмед) ОСОБА_3 , юристконсульта ОСОБА_4 , системного адміністратора ОСОБА_5 . В присутності ліцейських, ОСОБА_3 виламав двері її робочого кабінету та погрожував здійснити відрахування з її заробітної плати грошових коштів на відновлення дверного замка, який щойно було пошкоджено. 
Юристконсульт відповідача ОСОБА_4 погрожувала позивачу порушити проти неї кримінальну справу. Системний адміністратор ОСОБА_5 весь час здійснювала відеозапис та фотографування тих подій.
Після входження до її робочого кабінету, ОСОБА_3 , почав здійснювати його обшук, оглядав особисті речі, які були у пакеті, не допускав на прийом до неї хворих та відвідувачів, які очікували в коридорі.
Присутні поліцейські повідомили ОСОБА_3 , що не вбачають в діях позивача порушень норм діючого законодавства України та про відсутність підстав для притягнення її до адміністративної чи кримінальної відповідальності, але останній їх не відпустив. Через мить троє невідомих чоловіків, які не представились, запросили у позивача паспортні данні, не запитали у неї скарги та анамнез, не оглянули її, не оформили усвідомлену згоду відповідно до ст.ст.11,12 Закону України «Про психіатричну допомогу», силоміць вштовхнули до автомобілю з написом «Швидка медична допомога» та без її волі відвезли до приймального відділення «Криворізької багатопрофільної лікарні з надання психіатричної допомоги «Дніпропетровської обласної ради», де лікар психіатричної бригади швидкої медичної допомоги, який не представився, почав оформлювати документи для її примусової госпіталізації. Через 10 хвилин на місце прибули адвокати позивача, які викликали наряд поліції. Після прибуття на місце поліцейських позивачу було дозволено залишити приймальне відділення, але в.о. головного лікаря запросив її адвокатів до свого робочого кабінету, де видав Наказ № 185к від 07.12.2018 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » та надав їй медичну карту огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я «лікар-нарколог». Пізніше позивачем було повністю пройдено медичний огляд, однак висновок про можливість продовжувати свою роботу їй не підписали, так як в.о.головного лікаря «КПНД» ОСОБА_2 звернувся до головного лікаря ЦПМСД №5 («Перша міська лікарня») з проханням, щоб її оглянув психіатр, завідомо знаючи, що у цьому закладі лікар - психіатр відсутній. Таким чином були створені умови, за яких вона, з метою завершення проходження медичного огляду, повинна була звернутись до лікаря-психіатра «КПНД», який у свою чергу, знаходиться в безпосередній підлеглості ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, було марно розраховувати на законний та неупереджений висновок такого лікаря - психіатра.
Після проходження нею повного медичного огляду у грудні 2018 року, ОСОБА_2 , погрожуючи їй звільненням з роботи, організував медичну комісію із лікарів-психіатрів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не встановивши жодного психіатричного діагнозу, з невідомої підстави, прийняли Висновок №1445 від 18.12.2018 року, змістом якого вирішили, що вона потребує раціонального перепрацевлаштування з виключенням робіт пов`язаних з безпосереднім обслуговуванням хворих та рекомендацією працевлаштування її на посаду лікарем-статистом. А в.о.головного лікаря ОСОБА_2 поставив її на консультативний облік, як психічно хвору особу.
Залишившись незадоволеною вказаним Висновком ЛКК, у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання психіатричної допомоги» від 14.11.2017 року, позивач звернулась до адміністрації підприємства з питання надання епікризу (виписки з амбулаторної картки) із зазначенням діагнозу. Ця інформація була необхідна для звернення до незалежного лікаря- психіатра з метою проведення незалежної психіатричної експертизи. Однак їй було відмовлено у такому запиті. Турбуючись про збереження свого робочого місця позивач звернулась із заявою до КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня Дніпропетровської обласної ради»  та «Полтавського обласного наркологічного диспансеру» (амбулаторна карта №141) для проходження психіатричної експертизи. Однак, ЛКК обох закладів їй повідомили, що не маючи первісного діагнозу, вбачаючи ознаки кримінального правопорушення в її конкретній ситуації, не мають можливості провести незалежну психіатричну експертизу та рекомендували звернутись до суду та в рамках судової справи клопотати про призначення судово-психіатричної експертизи, висновок якої поставить крапку в питанні психіатричного стану здоров`я.
У зв`язку із складанням незаконного та безпідставного Наказу № 34к позивач зазнала значних нервових хвилювань, що виражається у постійному нервовому стані, відчутті недоброзичливості з боку адміністрації закладу, змушена звертатися до суду, тому вона має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовні вимоги в останній їх редакції та визнати незаконним та скасувати наказ № 34к від 20.03.2019 року КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про відсторонення від роботи ОСОБА_1 , поновити її на місці роботи лікарем наркологом відділення обов`язкових профілактичних наркологічних оглядів КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з дня ухвалення рішення, стягнути з КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.03.2019 року по 22.11.2019 року в сумі 57566,76 грн., стягнути з КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та сплачений судовий збір.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ № 34к від 20.03.2019 року КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про відсторонення від роботи ОСОБА_1 , поновити її на посаді лікаря нарколога відділення обов`язкових профілактичних наркологічних оглядів КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з дня ухвалення рішення, стягнути з КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.03.2019 року по день ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, стягнути з КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» моральну шкоду в розмірі не менше ніж один мільйон гривень та судовий збір в сумі 3842 грн., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Позивач зауважує на тому, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи та не враховано надані позивачем докази по справі.
Так, судом не враховано, що починаючи з вересня 2016 року в Довгинцівському-Металургійному районі наркологічному кабінеті створювались штучні конфліктні ситуації навколо позивача та інших працівників, медичними сестрами не виконувались функціональні обов`язки, фальсифікувались статталони, первині наркологічні діагнози видавалась під прізвищем позивача, відвідувачі не допускались на прийом до позивача, на позивача складались неправдиві доповідні.
Позивач зауважує на тому, що медична сестра Металургійного кабінету ОСОБА_9 разом зі своєю рідною сестрою, санітаркою, ОСОБА_10 , під диктовку ОСОБА_3 , писали доповідну записку зі скаргами на позивача, яка є наклепом. В присутності поліцейських, ОСОБА_3 виламав двері робочого кабінету позивача та погрожував здійснити відрахування з її заробітної плати грошових коштів на відновлення дверного замка, який щойно було пошкоджено, що позивач вважає свавіллям.
Наслідком наведених вище дій слугувало те, що за місцем її робочого місця 07.12.2018 року було викликано бригаду швидкої допомоги, її силоміць вштовхнули до автомобілю з написом «Швидка медична допомога» та без її волі, без відповідного направлення лікаря, відвезли до приймального відділення «Криворізької багатопрофільної лікарні з надання психіатричної допомоги «Дніпропетровської обласної ради», де лікар психіатричної бригади швидкої медичної допомоги, який не представився, почав оформлювати документи для її примусової госпіталізації.
Через 10 хвилин на місце прибули адвокати позивача, які викликали наряд поліції. Після прибуття на місце поліцейських позивачу було дозволено залишити приймальне відділення, але головний лікар запросив її адвокатів до свого робочого кабінету, де видав Наказ № 185к від 07.12.2018 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » та надав їй медичну карту огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я «лікар-нарколог». 
При цьому лікар-фельдшер ОСОБА_11 не зазначив показань для термінової госпіталізації позивача у зв`язку з її психічним станом та у відповідача по справі відсутні підстави вимагати від позивача проходження позачергового огляду лікаря психолога, при цьому зауважує на тому що проведення позачергових медичних оглядів не передбачено законодавством України. 
Позивач зауважує на тому, що нею було повністю пройдено медичний огляд, однак висновок про можливість продовжувати свою роботу їй не підписали, так як в.о.головного лікаря «КПНД» ОСОБА_2 звернувся до головного лікаря ЦПМСД №5 («Перша міська лікарня») з проханням, щоб її оглянув психіатр, завідомо знаючи, що у цьому закладі лікар - психіатр відсутній. 
Позивач вказує на те, що відповідачем по справі були створені умови, за яких вона, з метою завершення проходження медичного огляду, повинна була звернутись до лікаря-психіатра «КПНД», який у свою чергу, знаходиться в безпосередній підлеглості ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, було марно розраховувати на законний та неупереджений висновок такого лікаря - психіатра.
Суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. 
При цьому позивач зауважує, що 16.04.2020 року її було повідомлено про те, що її посада буде скорочена та вона не має переважного права залишитись на роботі, при цьому вона дізналась, що у всіх районах продовжують працювати наркологічні кабінети, а не працює лише наркологічний кабінет в Довгинцівському районі, тому вважає, що у відповідності до п.1 ст.40 КЗпП України, у відповідача не відбулись зміни в  організації виробництва і праці.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку представника відповідача, апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» - Коваленко С.І., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування Наказу № 34к від 20.03.2019 року КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про відсторонення від роботи  ОСОБА_1 , поновлення її на роботі, стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди позивач посилалась на незаконність її відсторонення від виконання обов`язків лікаря-нарколога дільничного диспансерного відділення № 2 Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги «Дніпропетровської обласної ради».
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримані вимоги ст. 46 КЗпП України що регламентують порядок відсторонення працівника від роботи, вимоги законодавства про підстави та порядок проходження медичного огляду, а тому підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно з ст. 3 Кодексу законів про працю України (надалі – КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Правові підстави відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим органом визначені статтею 46 КЗпП України.
Так, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, відсторонення від роботи — це тимчасове позбавлення працівника, який перебуває у трудових правовідносинах із підприємством, можливості реального здійснення ним права на працю на підставі виявленого власником чи уповноваженим ним органом факту, через який він має право усунути або зобов`язаний усунути працівника від роботи.
Таким чином, відсторонення особи від роботи можливе за наявності передбачених законодавством обставин, зокрема, у разі відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 159 КЗпП України, працівник зобов`язаний проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди.
Згідно з ст. 169 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган, зобов`язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.
Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.
Статтею 9 Закону України «Про психіатричну допомогу»  передбачені обмеження, пов`язані з виконанням окремих видів діяльності .
Згідно зі  ст. 9 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути визнана тимчасово (на строк до п`яти років) або постійно непридатною внаслідок психічного розладу до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для неї або оточуючих.
З метою встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров`я вона підлягає обов`язковому попередньому (перед початком діяльності) та періодичним (у процесі діяльності) психіатричним оглядам. Порядок проведення попередніх і періодичних психіатричних оглядів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Рішення про визнання особи внаслідок психічного розладу тимчасово або постійно непридатною до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для неї або оточуючих, приймається відповідною лікарською комісією за участю лікаря-психіатра на підставі оцінки стану психічного здоров`я особи відповідно до переліку медичних психіатричних протипоказань і може бути оскаржено до суду.
Перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи або оточуючих, затверджується Кабінетом Міністрів України і підлягає періодичному (не рідше одного разу на п`ять років) перегляду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2000 року № 1465 затверджено Порядок проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих (далі - Порядок).
У цьому Порядку визначено перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих.
Загальними медичними психіатричними протипоказаннями для зазначених у цьому переліку видів діяльності (в тому числі медичних працівників закладів охорони здоров`я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить таку діяльність, або оточуючих, є хронічні та затяжні психічні розлади (захворювання), що супроводжуються затьмаренням свідомості, порушенням сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті, який позбавляє або істотно обмежує здатність особи адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.
Згідно з приміткою до Переліку, працівники, які провадять види діяльності, зазначені у графі «Категорія працівників та види діяльності» цього Переліку, в тому числі медичні працівники закладів охорони здоров`я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих, перед влаштуванням на роботу проходять обов`язковий попередній психіатричний огляд.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 7 Порядку, проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих, метою проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів є встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров`я.
Обов`язковий попередній психіатричний огляд проводиться перед початком діяльності (влаштуванням на роботу), а обов`язковий періодичний - у процесі діяльності. Періодичність проведення цих психіатричних оглядів визначається переліком медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих.
Обов`язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети, за місцем постійного проживання громадянина.
Обов`язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться за програмою, яка передбачає обов`язкове та у разі потреби додаткове обстеження. Обсяги обов`язкового обстеження встановлюються Міністерством охорони здоров`я.
У разі виявлення в особи ознак психічного захворювання (розладу), зазначеного у Переліку, яке є протипоказанням для виконання окремих видів діяльності, або якщо вона страждала на тяжкий психічний розлад в минулому (не менш як 5 років тому), а також у разі незгоди особи з результатами психіатричного огляду, вона повинна пройти додаткове психіатричне обстеження амбулаторне або в умовах стаціонару. Рішення про наявність психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності після додаткового психіатричного обстеження приймається лікарсько-консультативною комісією.
Після проведення обов`язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів, а у разі потреби - додаткового психіатричного обстеження особі видається довідка про проходження обов`язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів, в якій зазначається наявність чи відсутність у неї психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності. Термін дії довідки встановлюється відповідно до періодичності психіатричних оглядів.
Відповідно до пунктів 12, 13 Інструкції про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 2002 року № 12, після додаткового психіатричного обстеження особи амбулаторно або в умовах стаціонару рішення про наявність або відсутність психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності приймає лікарсько-консультативна комісія психоневрологічного закладу з відповідним письмовим висновком у медичній документації та подальшим заповненням протоколу.
Після проведення обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, а при потребі - додаткового амбулаторного чи стаціонарного обстежень та огляду лікарсько-консультативною комісією, особі видається медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, засвідчена круглою печаткою психоневрологічного закладу, в якій зазначається наявність чи відсутність у неї психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), згідно з Переліком протипоказань.
Виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону праці» розрізняють наступні види медичних оглядів: попередній (під час прийняття на роботу), періодичний (протягом трудової діяльності працівника, не рідше 1 разу на 2 роки) та позачергові (за ініціативою працівника або роботодавця).
Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій затверджено Наказом охорони здоров`я України № 246 від 21.05.2007 року.
Відповідно до п.3.8 розділу III Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, роботодавець забезпечує за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоров`я пов`язане з умовами праці та за своєю ініціативою, якщо стан здоров`я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов`язки. 
Як встановлено судом та вбачаєтеся із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 працювала на посаді лікаря-нарколога (дільничний) диспансерного відділення № 2 Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з 2003 року. 
07 грудня 2018 року лікар–нарколог дільничний диспансерного відділення №2 ОСОБА_1 , за місцем  основної роботи в наркологічному кабінеті Довгинцівського району по вул. В. Бизова, 32, в м. Кривому Розі, вивісила оголошення «Військовий переворот», зачинилася в кабінеті. У зв`язку з такими діями позивача за місцем знаходження наркологічного кабінету Довгинцівського району по вул. В. Бизова, 32, в м. Кривому Розі був викликаний наряд патрульної поліції та згодом було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, яка доставила позивача до приймального відділення КП «КПНД» ДОР» (том № 1, а.с. 42-43 – копія даного оголошення, 44-рапорт працівника патрульної поліції , а.с. 45 - супровідний лист № 197 ). 
Вказаних обставин не заперечувала сама ОСОБА_1 та відповідні відеозаписи бодікамер поліцейських, що містяться в матеріалах справи.. 
У приймальному відділенні Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 від огляду лікаря-психіатра відмовилась, пояснити свою поведінку на робочому місці також відмовилась, про що зроблено відповідний запис у Журналі відмов від госпіталізації , в заяві та акті від 07.12.2018 року (том № 1, а.с. 46-47- витяг з журналу, 48- заява позивача про відмову у проходженні огляду , 49 – акт про відмову надати пояснення).
Відповідно до наказу № 185к від 07.12.2018 року, дільничний лікар-нарколог Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 була відсторонена від роботи з 07.12.2018 року по 17.12.2018 року з метою проходження позачергового медичного огляду. В цей же день ОСОБА_1 ознайомлена з даним наказом ( том № 1, а.с. 50 – копія наказу).
 Наказом № 187к від 10.12.2018 року виправлено описку, внесено зміни і доповнення в наказі № 185к та визначено період проходження  медичного огляду з 07.12.2018 року по 19.12.2018 року,  зобов`язано виплатити позивачу середній заробіток на час проходження позачергового медогляду, з яким також позивач ознайомлена (том № 1, а.с. 51 – копія наказу).
Після відсторонення ОСОБА_1 07.12.2018 року від роботи,  адміністрацією відповідача на адресу головного лікаря ЦПМСД №5 було направлено листа з проханням про проведення позачергового медичного огляду позивача із залученням лікаря-психіатра (том 1 а.с.74).
18.12.2018 року ОСОБА_1 пройшла періодичний психіатричний огляд у лікаря-психіатра та лікарем-психіатром видано медичну довідку форми №122-2/о (сертифікат) з урахуванням висновку ЛКК № 1445 ( том. № 1 , а.с.15), відповідно до якого ОСОБА_1 працювати на посаді лікаря – нарколога дільничного, виконувати роботу, пов`язану з безпосереднім обслуговуванням хворих не може. Може працювати лікарем – статистом ( том № 1, а.с.157). 
Зазначений сертифікат позивач повинна була надати до  ЦПМСД №5 (1 міська лікарня), де вона проходила позачерговий медичний огляд для визначення придатності до роботи лікарем-наркологом дільничним, однак його не надала. Отже, ОСОБА_1 не пройшла позачерговий медичний огляд в повному обсязі в ЦПМСД №5, тому вона не була допущена до роботи.
Наказом № 197к від 20.12.2018 року ОСОБА_1 продовжено термін проходження позачергового медогляду з 20.12.2018 року по 26.12.2018 року з виплатою середнього заробітку (том № 1, а.с. 52 – копія наказу ). З даним наказом позивач була ознайомлена, проте від підпису відмовилась, що підтверджується Актом  від 21.12.2018 року (том № 1, а.с. 53 – копія акту).
В період з 02.01.2019 року по 02.02.2019 року позивач перебувала у щорічній відпустці (том № 1, а.с. 54-55 копія наказу № 190к).
У зв`язку із незгодою з рішенням ЛКК № 1445 від 18.12.2018 року та результатами психіатричного огляду, позивач  звернулася до КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер» Полтавської обласної Ради» з метою проходження психіатричного огляду та вирішення питання щодо можливості подальшої роботи лікарем-наркологом, у зв`язку з чим КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер» Полтавської обласної Ради» в листі від 18.1.20219 року за вих. № 01-40/208/03, з прикладенням копії письмової згоди ОСОБА_1 на отримання вказаних відомостей, просило відповідача надати докладну виробничу характеристику на ОСОБА_1 та виписку з її амбулаторної карти з вказанням діагнозу (том 3 а.с.64). 
На виконання вказаного листа відповідач 06.02. року направив на адресу КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер» Полтавської обласної Ради» виписку із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 та виробничу характеристику ОСОБА_1 (том 3 а.с.66).
Наказом №13к від 04.02.2019 року ОСОБА_1 , на підставі ст.46 КЗпП України, відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на термін до надання висновку медичної комісії про проходження позачергового медичного огляду, відповідно до ст.46 КЗпП України, вважаючи період відсторонення від роботи ОСОБА_1 з 04.02.2019 року часом простою з вини працівника згідно ч. 4 ст. 113 КЗпП України (том № 1, а.с. 56 ). З наказом позивач ознайомлена, що підтверджується її підписом від 04.02.2019 року. 
У період з 01.03.2019 року по 20.03.2019 року ОСОБА_1 перебувала у щорічній відпустці (том № 1, а.с. 57-58- копія наказу № 19к від 14 02 2019 року).
Відповідно до відповіді КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер» Полтавської обласної Ради» за вих. № 01-40/730/03 від 13.03.2019 року ОСОБА_1 , при особистому зверненні до лікаря-психіатра 20.02.2019 року, відмовилась від стаціонарного обстеження в умовах обласної спеціалізованої лікарні ім О.Ф.Мальцева (том 3 а.с.68). 
Наказом №34к від 20.03.2019 року, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1   наказів відповідача про проходження позачергового медичного огляду та не надання  висновку медичної комісії щодо проходження позачергового медичного огляду, позивача було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на термін до надання висновку медичної комісії про проходження позачергового медичного огляду, відповідно до ст. 46 КЗпП України, вважаючи період відсторонення від роботи ОСОБА_1 з 21.03.2019 року часом простою з вини працівника згідно з ч. 4 ст. 113 КЗпП України (том № 1, а.с.59).
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування Наказу № 34к від 20.03.2019 року КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про відсторонення від роботи ОСОБА_1 , оскільки позивачем ОСОБА_1 не було виконано накази відповідача про проходження позачергового медичного огляду та не надано висновку медичної комісії щодо проходження позачергового медичного огляду, отже відповідачем по справі дотримані вимоги ст. 46 КЗпП України що регламентують порядок відсторонення працівника від роботи та вимоги законодавства про підстави та порядок проходження медичного огляду.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що починаючи з вересня 2016 року в Довгинцівському-Металургійному районі наркологічному кабінеті створювались штучні конфліктні ситуації навколо позивача та інших працівників, медичними сестрами не виконувались функціональні обов`язки, фальсифікувались статталони, первині наркологічні діагнози видавалась під прізвищем позивача, відвідувачі не допускались на прийом до позивача, на позивача складались неправдиві доповідні, оскільки вказані обставини не є предметом заявлених позовних вимог.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що наслідком наведених вище дій слугувало те, що за місцем її робочого місця 07.12.2018 року було викликано бригаду швидкої допомоги, її силоміць вштовхнули до автомобілю з написом «Швидка медична допомога» та без її волі, без відповідного направлення лікаря, відвезли до приймального відділення «Криворізької багатопрофільної лікарні з надання психіатричної допомоги «Дніпропетровської обласної ради», де лікар психіатричної бригади швидкої медичної допомоги, який не представився, почав оформлювати документи для її примусової госпіталізації, внаслідок чого було видано Наказ № 185к від 07.12.2018 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача, оскільки матеріалами справи не містять належних та допустимих доказів того, що навколо позивача та інших працівників в Довгинцівському-Металургійному районі наркологічному кабінеті створювались штучні конфліктні ситуації, медичними сестрами не виконувались функціональні обов`язки, фальсифікувались статталони, первині наркологічні діагнози видавалась під прізвищем позивача, відвідувачі не допускались на прийом до позивача, на позивача складались неправдиві доповідні. При цьому виклик бригади швидкої допомоги працівниками поліції, за наслідками поведінки позивача за місцем її робочого місця 07.12.2018 року, не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.
Також слід зауважити, що психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.
Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.
Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обгрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення.
У невідкладних випадках, коли за одержаними відомостями, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, заява про психіатричний огляд особи може бути усною. У цих випадках рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром самостійно і психіатричний огляд проводиться ним негайно.
Як вбачається із матеріалів справи, наслідком поведінки позивача, яка мала місце 07 грудня 2018 року о 08 год., лікар–нарколог дільничний диспансерного відділення №2 ОСОБА_1 за місцем  основної роботи в наркологічному кабінеті Довгинцівського району по вул. В. Бизова, 32 в м. Кривому Розі не приступила до виконання своїх функціональних обов`язків, вилучила медичну документацію, вивісила оголошення «Військовий переворот», влаштувала погром в кабінеті, забарикадувалась в своєму кабінеті, була збуджена, поводилась агресивно, кидала медичні картки в обличчя співробітникам, погрожувала підлеглим медичним працівникам фізичною розправою та заважала їм виконувати свої функціональні обов`язки, таким чином блокувавши роботу підрозділу.
В результаті таких дій, після доповіді керівництву, сестрою медичною ОСОБА_9 , був викликаний наряд патрульної поліції. У зв`язку із такою поведінкою позивача на робочому місці, працівниками патрульної поліції було прийнято рішення про виклик бригади швидкої медичної допомоги, яка доставила позивача до приймального відділення Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», де лікарі зазначили, що показання для термінової госпіталізації позивача у зв`язку з її психічним станом відсутні.
В свою чергу, відповідно до ст. 9 Закону України «Про психіатричну допомогу», з метою встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров`я вона підлягає обов`язковому попередньому (перед початком діяльності) та періодичним (у процесі діяльності) психіатричним оглядам, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, або позачерговим (у процесі діяльності) у випадку виникнення психічного розладу в проміжок часу між оглядами. Порядок проведення попередніх, періодичних та позачергових психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Рішення про визнання особи внаслідок психічного розладу, у тому числі спричиненого вживанням психоактивних речовин, тимчасово або постійно непридатною до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для неї або оточуючих, приймається відповідною лікарською комісією за участю лікаря-психіатра на підставі оцінки стану психічного здоров`я особи відповідно до переліку медичних психіатричних протипоказань і може бути оскаржено до суду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2000 року № 1465 затверджено Порядок проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих (далі - Порядок).
У цьому Порядку визначено перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих.
Загальними медичними психіатричними протипоказаннями для зазначених у цьому переліку видів діяльності (в тому числі медичних працівників закладів охорони здоров`я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить таку діяльність, або оточуючих, є хронічні та затяжні психічні розлади (захворювання), що супроводжуються затьмаренням свідомості, порушенням сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті, який позбавляє або істотно обмежує здатність особи адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.
У разі виявлення в особи ознак психічного захворювання (розладу), зазначеного у Переліку працівників, які провадять види діяльності, зазначені у графі «Категорія працівників та види діяльності» цього Переліку, в тому числі медичні працівники закладів охорони здоров`я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих, перед влаштуванням на роботу проходять обов`язковий попередній психіатричний огляд, яке є протипоказанням для виконання окремих видів діяльності, або якщо вона страждала на тяжкий психічний розлад в минулому (не менш як 5 років тому), а також у разі незгоди особи з результатами психіатричного огляду, вона повинна пройти додаткове психіатричне обстеження амбулаторне або в умовах стаціонару. Рішення про наявність психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності після додаткового психіатричного обстеження приймається лікарсько-консультативною комісією.
При цьому, відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону праці» розрізняють наступні види медичних оглядів: попередній (під час прийняття на роботу), періодичний (протягом трудової діяльності працівника, не рідше 1 разу на 2 роки) та позачергові (за ініціативою працівника або роботодавця).
Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій затверджено Наказом оборони здоров`я України № 246 від 21.05.2007 року.
Відповідно до п.3.8 розділу III Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, роботодавець забезпечує за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоров`я пов`язане з умовами праці та за своєю ініціативою, якщо стан здоров`я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов`язки. 
Таким чином, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про охорону праці» та п.3.8 розділу III Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом оборони здоров`я України № 246 від 21.05.2007 року, роботодавцем позивача, 07.12.2018 року, у зв`язку з подіями, що мали місце 07 грудня 2018 року за місцем  основної роботи в наркологічному кабінеті Довгинцівського району по вул. В. Бизова, 32 в м. Кривому Розі, за місцем роботи позивача, з метою встановлення відповідності позивача займаній посаді, було видано Наказ № 185к, яким ОСОБА_1 була відсторонена від роботи з 07.12.2018 року по 17.12.2018 року з метою проходження позачергового медичного огляду, Наказ № 197к від 20.12.2018 року, яким ОСОБА_1 продовжено термін проходження позачергового медогляду з 20.12. 2018 року по 26.12.2018 року з виплатою середнього заробітку та як наслідок оскаржуваний позивачем Наказ №13к від 04.02.2019 року, яким ОСОБА_1 , на підставі ст.46 КЗпП України, відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на термін до надання висновку медичної комісії про проходження позачергового медичного огляду відповідно до ст.46 КЗпП України.
Наведеним вище спростовуються доводи апеляційної скарги позивача про те, що у відповідача по справі були відсутні підстави вимагати від позивача проходження позачергового огляду лікаря психолога та проведення позачергових медичних оглядів не передбачено, оскільки проведення позачергового медичного огляду передбачено ст. 17 Закону України «Про охорону праці» та п.3.8 розділу III Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом оборони здоров`я України № 246 від 21.05.2007 року. Крім того колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що проведення позачергових медичних оглядів, та як наслідок проведення позачергового огляду психолога передбачено Порядком визначено перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих, відповідно до якого позивач, як медичний працівники закладу охорони здоров`я, який здійснює безпосереднє обслуговування хворих, може бути зобов`язаний пройти позачерговий медичний огляд у випадку, якщо стан здоров`я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов`язки. З метою встановлення відповідності позивача займаній посаді відповідачем, ст. 17 Закону України «Про охорону праці» та п.3.8 розділу III Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом оборони здоров`я України № 246 від 21.05.2007 року, було видано Наказ № 185к, яким ОСОБА_1 була відсторонена від роботи з 07.12.2018 року по 17.12.2018 року з метою проходження позачергового медичного огляду.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було повністю пройдено медичний огляд, однак висновок про можливість продовжувати свою роботу їй не підписали, так як в.о.головного лікаря «КПНД» ОСОБА_2 звернувся до головного лікаря ЦПМСД №5 («Перша міська лікарня») з проханням, щоб її оглянув психіатр, завідомо знаючи, що у цьому закладі лікар - психіатр відсутній, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, після відсторонення ОСОБА_1 07.12.2018 року від роботи,  адміністрацією відповідача на адресу головного лікаря ЦПМСД №5 було направлено листа з проханням про проведення  позачергового медичного огляду позивача із залученням лікаря-психіатра (том 1 а.с.74). 18.12.2018 року ОСОБА_1 пройшла періодичний психіатричний огляд у лікаря-психіатра та лікарем-психіатром видано медичну довідку форми №122-2/о (сертифікат) з урахуванням висновку ЛКК № 1445 ( том. № 1 , а.с. 15 ) відповідно до якого ОСОБА_1 працювати на посаді лікаря – нарколога дільничного, виконувати роботу, пов`язану з безпосереднім обслуговуванням хворих не може. Може працювати лікарем – статистом ( том № 1, а.с.157). Зазначений сертифікат позивач повинна була надати до  ЦПМСД №5 (1 міська лікарня), де вона проходила позачерговий медичний огляд для визначення придатності до роботи лікарем-наркологом, однак його не надала. Отже, ОСОБА_1 не пройшла медичний огляд в повному обсязі в ЦПМСД №5, тому вона не могла бути допущена до роботи.
Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідачем по справі були створені умови, за яких вона, з метою завершення проходження медичного огляду, повинна була звернутись до лікаря-психіатра «КПНД», який у свою чергу, знаходиться в безпосередній підлеглості ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, було марно розраховувати на законний та неупереджений висновок такого лікаря – психіатра, оскільки як вбачається із матеріалів справи, за наявності вказаних позивачем обставин та у зв`язку із незгодою з рішенням ЛКК № 1445 від 18.12.2018 року та результатами психіатричного огляду, позивач  звернулася до КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер» Полтавської обласної Ради» з метою проходження психіатричного огляду та вирішення питання щодо можливості подальшої роботи лікарем-наркологом у зв`язку з чим КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер» Полтавської обласної Ради» в листі від 18.1.20219 року за вих. № 01-40/208/03, з прикладенням копії письмової згоди ОСОБА_1 на отримання вказаних відомостей, просило відповідача надати докладну виробничу характеристику на ОСОБА_1 та виписку з її амбулаторної карти з вказанням діагнозу (том 3 а.с.64). 
На виконання вказаного листа відповідач 06.02.2019 року направив на адресу КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер» Полтавської обласної Ради» виписку із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 та виробничу характеристику ОСОБА_1 (том 3 а.с.66).
Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідно до відповіді КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер» Полтавської обласної Ради» за вих. № 01-40/730/03 від 13.03.2019 року ОСОБА_1 , при особистому зверненні до лікаря-психіатра 20.02.2019 року, відмовилась від стаціонарного обстеження в умовах обласної спеціалізованої лікарні ім О.Ф.Мальцева (том 3 а.с.68). 
На думку колегії суддів, наведені вище обставини свідчать про небажання проходження позивачем психіатричного огляду та вирішення питання щодо можливості подальшої роботи лікарем-наркологом.
Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, оскільки в даному випадку оскаржуваний наказ виданий відповідачем не з метою встановлення факту, що позивач має психічні розлади, а з метою встановлення факту щодо можливості подальшої роботи лікарем-наркологом дільничним. 
Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що 16.04.2020 року позивача було повідомлено про те, що її посада буде скорочена та вона не має переважного права залишитись на роботі, при цьому вона дізналась, що у всіх районах продовжують працювати наркологічні кабінети, а не працює лише наркологічний кабінет в Довгинцівському районі, тому вважає, що у відповідності до п.1 ст.40 КЗпП України у відповідача не відбулись зміни в організації виробництва і праці, оскільки зазначені обставини не є предметом розгляду даного спору, оскільки відповідно до оскаржуваного наказу ОСОБА_1 було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, а не звільнено, при цьому питання законності звільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідача не є предметом даного спору.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі. 
Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року. 
Головуючий:
Судді: