УХВАЛА

14 квітня 2021 року 
м. Київ

справа № 560/1964/20
адміністративне провадження № К/9901/10730/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року                 у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправним і скасування наказу,
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, у якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 27 лютого 2020 року №59-О «Про переведення ОСОБА_1 ». Позов обґрунтовано тим, що наказом Держекоінспекції України №105-О з 22 грудня 2011 року його призначено на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області - головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області. З 04 серпня 2014 року йому встановлено ІІ групи інвалідності    і протягом грудня 2018 року - січня 2020 року він тривалий час перебував на лікуванні у зв`язку із загостренням хвороби. 17 лютого 2020 року він звернувся                  до т.в.о. Голови Державної екологічної інспекції України із заявою про переведення його з 18 лютого 2020 року на посаду першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області - першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області, проте цю заяву відповідачем не розглянуто і надалі позивач              її відкликав. Проте 27 лютого 2020 року т.в.о. Голови Держекоінспекції України підписав наказ №59-О «Про переведення ОСОБА_1 », з чим він не погоджується, оскільки вважає, що відповідачем порушено приписи статті 41 Закону України «Про державну службу» та статті 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня                   2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року, в позові відмовлено.
24 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від                              17 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду  від 16 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення ними норм процесуального права, просить переглянути і скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позов.
Предметом спору є правомірність наказу про переведення особи на іншу посаду.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що позивач працював на посаді, що у значенні Закону України «Про запобігання корупції», норми якого були чинними на час розгляду справи судом першої інстанції, передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом установлено, що підставою касаційного оскарження заявником зазначено недотримання судами норм матеріального та порушення ними норм процесуального права. Зокрема, ОСОБА_1 посилається на те, що судами неправильно застосовано норми КЗпП України та Закону України «Про державну службу», проте виключних випадків, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, заявник не зазначив, обмежившись лише цитуванням загальних норм законодавства. Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Верховний Суд відхиляє аргументи заявника щодо помилковості розгляду судами справи за правилами спрощеного позовного провадження з огляду на віднесення позивача до осіб, визначених приписами пункту 1 частини шостої статті 12 КАС    України. Право суду обрати форму судочинства обмежене приписами частини четвертої статті 12, статтями 257, 260 КАС України. Тому розгляд справи у спрощеному позовному провадженні не свідчить про віднесення такої справи до категорії малозначних.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, за    участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправним і скасування наказу повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                  О.В. Кашпур