ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 червня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №574/314/18 
Номер провадження 22-ц/816/872/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Буринського районного суду Сумської області від 31 березня 2021 року в складі судді Куцана В.М., ухвалене в м. Буринь, повний текст якого складено 01 квітня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
23 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , оскільки пропустив його з поважних причин, так як не знав, що остання посвідчила на його користь заповіт.
Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 31 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений повністю.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 – один місяць з моменту набрання цим рішенням законної сили.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не було взято до уваги ані відзив, поданий представником відповідача, ані покази свідків, які чітко вказали, що спадкодавець мала стійкі розлади здоров`я, самостійно не пересувалася, мала поганий зір.
Звертає увагу суду на те, що заповіт складений із порушенням вимог ст. 1253 ЦК України, оскільки заповідач через фізичні вади не могла самостійно прочитати заповіт, тому посвідчення заповіту мало відбуватися при свідках.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , її представника – адвоката Добрянської О.С., представника позивача – ОСОБА_4 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка проживала в селі Успенка, Буринського району Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, довідкою Успенського старостинського округу, правовстановлюючими документами на нерухоме майно (а.с. 6, 7, 54).
За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт, який був посвідчений секретарем Успенської сільської ради Буринського району Сумської області Штикою Т.В. 24 травня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 156, яким належну їй, відповідно до державного акту, серії Р2№661152, земельну ділянку розміром 2,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії заповіту та витягів із Спадкового реєстру (а.с. 3-15, 58-60).
Також 13 вересня 2016 року ОСОБА_3 посвідчила від свого імені заповіт за реєстраційним № 314 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого заповіла йому житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49).
Останній, являючись сином спадкодавця, прийняв спадщину в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, що вбачається з довідок Успенського старостинського округу, свідоцтва про народження (а.с. 7, 32, 64, 71).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, не оформивши юридично своїх спадкових справ після смерті ОСОБА_3 (а.с. 31, 32, 40, 41, 48).
Спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_2 , будучи рідною сестрою останнього, являючись спадкоємцем другої черги за законом, що підтверджується матеріалам спадкової справи № 314/2018 від 14 листопада 2018 року, заведеної приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області Головенською Л.В. (а.с. 45-97).
Між тим, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яку ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 не видавалося, а спадкова справа після смерті спадкодавця також не заводилася.
При цьому, останній, як спадкоємець за заповітом, не подав у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки про наявність заповіту дізнався лише наприкінці лютого 2018 року, що підтверджується поясненнями представника позивача, показами свідка ОСОБА_6 , довідкою, що була видана йому на початку березня 2018 року посадовими особами Успенського старостинського округу (а.с. 7).
Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.
Задовольняючи позов та визначаючи ОСОБА_1 додатковий строк один місяць для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про поважність причин пропуску ним строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю і повнотою встановлених судом першої інстанції обставин справи. Оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, так як спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася взагалі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, а тому визначив йому додатковий строк на вчинення вказаних дій. Місцевий суд правильно визначив характер спірних правовідносин, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку. Висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині рішення.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Буринського районного суду Сумської області від 31 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий -                                                                В.І. Криворотенко

Судді:                                                                        О.І. Собина

Т.А. Левченко