ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4344/21	Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М. 	
Провадження № 22-ц/817/531/21 	Доповідач - Щавурська Н.Б.	
Категорія - 311000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Щавурська Н.Б. 
суддів -  Сташків Б. І., Хома М. В., 
секретаря - Сович Н.А. 
сторін - представника апелянта КНП “Тернопільська обласна
клінічна психоневрологічна лікарня” Тернопільської
обласної ради — адвоката Авдєєнка В.В.,
представника заявника ОСОБА_1 - адвоката
Магдич О.О.,         

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства “Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня” Тернопільської обласної ради на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2021 року, постановлену суддею Сливкою Л.М., в справі № 607/4344/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства “Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня” про скасування наказу про переміщення, поновлення на попередньому місці роботи та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства “Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня” про скасування наказу про переміщення, поновлення на попередньому місці роботи та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що наказом № 95 від 23 лютого 2021 року його з 24 лютого 2021 року незаконно переміщено з посади лікаря-невропатолога організаційно-методичного консультативного відділення поліклініки КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР на посаду лікаря-невропатолога в інсультне відділення, у зв`язку з чим просив поновити його на попередньому місці роботи та стягнути з КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради 50 000 грн моральної шкоди. Окрім цього, просив суд забезпечити вказаний позов шляхом зупинення виконання наказу Генерального директора комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради № 95 від 23 лютого 2021 року, яким його переведено на посаду лікаря-невропатолога інсультного відділення, без його згоди, до набрання рішенням суду законної сили. 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання наказу Генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради № 95 від 23 лютого 2021 року, яким переміщено ОСОБА_1 з 24 лютого 2021 року з посади лікаря-невропатолога в організаційно-методичному консультативному відділі поліклінічного відділення на інше місце роботи на посаду лікаря-невропатолога в інсультне відділення, до набрання законної сили судовим рішенням. 
В апеляційній скарзі КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її прийнятою з порушенням норм процесуального права та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що нормами ЦПК України, іншими законами чи міжнародними договорами не передбачено право зупиняти виконання наказу (акту ненормативного характеру) у трудових правовідносинах, зокрема, про переміщення особи на іншу посаду. В мотивувальній частині ухвали судом також не наведено правової норми, якою він керувався, застосовуючи обраний позивачем захід забезпечення позову.
Вказує, що всупереч вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України судом застосовано захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.
У судовому засіданні представник апелянта КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР адвокат Авдєєнко В.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.
Заявник ОСОБА_1 і його представник адвокат Магдич О.О. відносно апеляційної скарги заперечили, вважаючи прийняту судом ухвалу такою, що відповідає вимогам процесуального закону та скасуванню не підлягає. Додатково пояснили, що аналогічне переміщення заявника з займаної посади вже мало місце раніше — наказом відповідача № 86 від 05.06.2020 року й з приводу поновлення ОСОБА_1 на роботі існує таке, що 19.05.2021 року набрало законної сили рішення цього ж суду в справі № 607/14453/20. Поновивши наказом від 23.02.2021 року заявника на роботі згідно вищевказаного рішення суду, адміністрація лікарні того ж дня наказом № 95 знову перевела його без відповідної згоди на посаду лікаря в інсультне відділення. Тому вважають обраний спосіб забезпечення позову таким, що спрямований на реальний захист порушених трудових прав заявника. 
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін і їх представників, перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав. 
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг. 
Судом встановлено, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про скасування наказу № 95 від 23 лютого 2021 року про переміщення, поновлення на попередньому місці роботи та стягнення моральної шкоди (а.с. 1-5). 
Наказом № 86 від 05 червня 2020 року КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради ОСОБА_1 було переміщено з займаної посади на посаду лікаря-невропатолога інсультного відділу цієї ж лікарської установи. 
Таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2021 року скасовано наказ № 86 від 05 червня 2020 року «Про переміщення ОСОБА_1 » та поновлено його на попередньому місці роботи. 
На підставі вказаного судового рішення та виконавчого листа, виданого на його примусове виконання, ОСОБА_1 було поновлено на посаді лікаря-невропатолога амбулаторного поліклінічного відділу наказом Генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» № 94 від 23 лютого 2021 року. 
Наказом № 95 від 23 лютого 2021 року КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ОСОБА_1 повторно переміщено з 24 лютого 2021 року з посади лікаря-невропатолога в організаційно-методичному консультативному відділі поліклінічного відділення на посаду лікаря-невропатолога в інсультне відділення. 

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
       Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії..
За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України). 
Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.        
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами наявний спір щодо переміщення позивача на посаду в інше відділення лікарні, а також — зі співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову заявленим вимогам у зв`язку з повторним виникненням вказаного спору після скасування судом аналогічного наказу відповідача.
Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений з урахуванням вимог процесуального закону та відповідає наявним у справі доказам.                 
Встановивши, що предметом позову в даній справі є спір про повторне переміщення позивача ОСОБА_1 на посаду лікаря-невропатолога в інсультне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, який виник після наявності такого, що набрало законної сили рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2021 року, яким аналогічний наказ генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради від 23 лютого 2021 року було скасовано, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом зупинення виконання наказу Генерального директора комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради № 95 від 23 лютого 2021 року, яким його переведено на посаду лікаря-невропатолога інсультного відділення, без його згоди, до набрання рішенням суду законної сили, з урахуванням можливості утруднення виконання рішення суду та ефективного захисту прав позивача в майбутньому.
Доводи апеляційної скарги КНП “Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня” Тернопільської обласної ради в частині порушення судом норм процесуального права з посиланням на відсутність в ЦПК України, інших законах чи міжнародних договорах правових норм, які б передбачали можливість зупинення виконання наказу (акту ненормативного характеру) у трудових правовідносинах, зокрема про переміщення особи на іншу посаду, а також з посиланням на не зазначення судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правової норми, якою він керувався, застосовуючи обраний позивачем захід забезпечення позову колегія суддів відхиляє, оскільки норма п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає можливість забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії, до переліку яких можна віднести й зупинення виконання наказу КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР № 95 від 23 лютого 2021 року про переведення ОСОБА_1 на посаду лікаря-невропатолога інсультного відділення, до набрання рішенням суду законної сили. 
Відхиляє колегія суддів і доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування судом всупереч вимогам ч. 10 ст. 150 ЦПК України заходу забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки оскаржуваною ухвалою зупинено виконання наказу Генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради № 95 від 23 лютого 2021 року лише до ухвалення судового рішення, а не скасовано такий наказ (законність якого є предметом даного позову).         
У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що передбачених законом підстав для її скасування, немає.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної скарги колегією суддів не вирішується, оскільки спір по суті не вирішено.
Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2, 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства “Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня” Тернопільської обласної ради — залишити без задоволення. 
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2021 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 16 червня 2021 року.

Головуючий 
Судді