Номер провадження: 33/813/548/21
Номер справи місцевого суду: 947/392/21 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М. 
Доповідач Кадегроб А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Кадегроб А.І., за участі: секретарів судового засідання: Альбрехта І.С., Стоянової Л.І., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Губського А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 
ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2021
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною в тому, що, 03.12.2020 о 07.00 год., в м. Одеса по вул. Побратимів, біля будинку № 10/13а, водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем марки «Toyota RAV-4», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. За таких обставин особа, що притягається до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України.
На дану постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. Також вказує, що відеоматеріали, на основі яких суд встановив її вину, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки зйомка на портативний відео реєстратор велась не безперервно та в матеріалах справи відсутні записи з відео реєстратора за проміжок часу з 07:16:44 години 03.12.2020 по 07:54:06 години 03.12.2020. Крім того, зазначає, що у протоколі не конкретизовано від якого саме огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків. Згідно записів із нагрудної камери відео реєстратора № 01330-001330 співробітники поліції не пропонували їй пройти тест на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та найближчому закладі охорони здоров`я. Отже вважає, що суд не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Губського А.В., який повністю підтримав вимоги апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить до таких висновків.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суддя районного суду розглянув справу згідно з вимогами КУпАП, дослідивши матеріали справи, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Губський А.В. зазначив, що відповідно до внесених до закону змін, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення взагалі неможливо кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суддя апеляційного суду такі твердження вважає помилковими з огляду на наступні обставини.
Відповідно до положень ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння. Посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.  
Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617-VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.
Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.     
 Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.
Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 р. за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
З огляду на викладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відсутність у справі доказів її винуватості у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, суддя апеляційного суду приходить до таких висновків. 
Винуватість ОСОБА_1 підтверджується долученими до матеріалів справи матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №083973, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейських та іншими документами, долученими до протоколу.
Згідно з п. 3 р. І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Пунктами 6, 7 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п. п. 1, 6 р. ІІ Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №083973 від 03.12.2020, а також оскарженої постанови, вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota RAV-4», номерний знак НОМЕР_1 та була зупинена працівниками поліції, якими у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені п. 3 р. І Інструкції, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, почервоніння очей та остання від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку в присутності двох свідків відмовилась, що також підтверджується поясненнями свідків, а також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Так, згідно з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який долучено до матеріалі справи та не містить жодних підстав для визнання його недопустимим доказом, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно має явні ознаки алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому підтвердила, що вона керувала транспортним засобом та, навіть намагалась залишити місце події.
Враховуючи вищевикладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що в справі наявні достатні докази для підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та суддею районного суду правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких інших доводів, які б свідчили про наявність підстав для скасування оскарженої постанови, апеляційному суду надано не було.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суддя апеляційного суду доходить висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому, в зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену постанову - без змін. 
Керуючись ст. ст. 7, 289, 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         А.І. Кадегроб