Номер провадження: 22-ц/813/8035/21 
Номер справи місцевого суду: 522/6699/19
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Бєляєвої О.К.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача ОСОБА_1 , 
відповідача державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», представника відповідача Кульшик К.В., 
переглянувши справу №522/6699/19 за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року у складі судді Мурзенка М.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 17 квітня 2019 року з позовом до Приморського районного суду м. Одеси в особі голови суду, державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», просив:
скасувати наказ про припинення трудового договору №99кз-1 від 19 березня 2019 року по пункту 4 статті 40 КЗпП України, виданий по ДП «Одеський морський торговельний порт», підписаний в.о. директора порту В.О.Войтко;
поновити його на роботі в ДП «Одеський морський торговельний порт» на посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу;
стягнути з ДП «Одеський морський торговельний порт» на відшкодування моральної шкоди 3000000,00 грн.;
зобов`язати Приморський районний суд м. Одеси відновити всі звукозаписи судових процесів у цивільній справі №2-5151/09 по трудовому спору з Одеським портом, які були раніше проведені під головуванням суддів Ярош С.В., Терьохіна С.Є., Івченка В.Б., Тарасова А.В., що є нібито відсутніми за письмовою інформацією суду;
визнати факт протизаконного втручання у правосуддя голови Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренка С.М. по справам, де стороною чи потерпілим проходив він, ОСОБА_1 (виділені матеріали: а.с.1-10).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року визначено підсудність справи Малиновському районному суду м. Одеси. 
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 2 жовтня 2020 року, відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про зобов`язання Приморського районного суду м. Одеси відновити всі звукозаписи судових процесів у цивільній справі №2-5151/09 по трудовому спору з Одеським портом, які були раніше проведені під головуванням суддів Ярош С.В., Терьохіна С.Є., Івченка В.Б., Тарасова А.В., що є нібито відсутніми за письмовою інформацією суду; визнання факту протизаконного втручання в правосуддя голови Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренка С.М. по справам, де стороною чи потерпілим проходив ОСОБА_1 .
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 2 жовтня 2020 року, відкрито провадження в частині позовних вимог про скасування наказу про припинення трудового договору №99кз-1 від 19 березня 2019 року, поновлення на роботі в ДП «Одеський морський торговельний порт», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; відшкодування моральної шкоди.
14 квітня 2021 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення доказів за вимогами про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди шляхом:
виклику та допиту в якості свідка ОСОБА_2 
       витребування з слідчих підрозділів СБУ та ГУ СБУ в Одеській області належно завірених процесуальних рішень по фігурантам Одеського порту, в тому числі по Одеському портофлоту за 2017-2021 року; 
       витребування від керівника ОСОБА_3 аналогічний вищевказаний пакет та належно завірені копії процесуальних рішень у кримінальному провадженні №52018000000000627 від 26 червня 2018 року за частиною 5 статті 191 КК України;
       витребування з Печерського районного суду м. Києва належно засвідченої копії постанови слідчого судді від 8 квітня 20212 року про обрання запобіжного заходу обвинувачуваному ОСОБА_2 за поданням Генпрокуратури України;
       витребування з САП та від її керівника ОСОБА_4 матеріалів по заслуховуванню процесуальних керівників САП по прокурорському нагляду за детективами НАБУ, які займалися фігурантами Одеського морського порту, де вони робили численні обшуки та вилучення документів протягом останніх 5-6 років, а також процесуальні рішення по численних маніпуляціях детектива ОСОБА_5 , його процесуальної скарги, поданої навесні 2019 року на ім`я ОСОБА_4 в порядку пункту 2 частини 1 статті 395 КПК України;
витребування з Генеральної прокуратури України висновку по результатам заслуховування і звіту Одеського обласного прокурора С.Костенка у Генерального прокурора України по комплексній та багаторічній корупції та оргзлочинності в Одеському морському порту, що спричинило багатомільярдні збитки та глибокий підрив економіки України (виділені матеріали: а.с.15-18). 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено (виділені матеріали: а.с.27-28).
Висновок суду мотивовано тим, що клопотання про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_6 вирішено ухвалою суду від 14 квітня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, тому підстав для прийняття в порядку статті 116 ЦПК України заходів забезпечення доказів допитом того ж свідка ОСОБА_2 не вбачається. 
Суд відмовив у забезпеченні доказів шляхом витребування процесуальних рішень, матеріалів тощо з СБУ, НАБУ, САП, Прокуратури з тих підстав, що суду не надано відомостей про наявність таких проваджень та процесуальних рішень, їх взаємозв`язку із предметом доказування по справі, яким є дослідження правомірності звільнення позивача з підстав, визначених в оскаржуваному наказі (за вчинення прогулу без поважних причин), наявності підстав для прийняття заходів забезпечення доказів, передбачених частиною 1 статті 116 ЦПК України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення доказів чи про зобов`язання суду першої інстанції повторно розглянути заяви та забезпечити докази на виконання статей 116-118 ЦПК України; постановити окрему ухвалу щодо судді суду першої інстанції (виділені матеріали: а.с.32-37).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає в зумисному підтриманні суддею неправомірних позиції та вимоги відповідача, що свідчить про сплановану неповноту та необ`єктивність судового розгляду; у безпідставному посиланні на висновки Великої Палати Верховного Суду, перекручуванні суті статті 189 ЦПК України тощо. Вимоги заяви про забезпечення доказів містять комплекс вкрай необхідних доказів, що мають відношення до суті справи, предмету позову та доказування. 
У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Одеський морський торговельний порт» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог статті 117 ЦПК України, що згідно частини 4 статті 117 ЦПК України зумовлювало її повернення заявнику судом. Позивачем не наведено обставин справи №522/5599/19 для доказування яких, зважаючи на трудовий характер спору, необхідно забезпечити докази. Заявником не обґрунтовано необхідність саме забезпечення доказів, так як згідно частини 1 статті 116 ЦПК України докази може бути забезпечено судом лише у тому випадку, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Як для виклику свідків так і для витребування доказів нормами ЦПК України передбачено певні процедури (статті 84, 91 ЦПК України), яких позивач мав дотримуватись, натомість позивачем порушено та не дотримано не лише норми статті 117 ЦПК України, а й норми статей 84, 91 ЦПК України. Витребування матеріалів з кримінальних справ містить посилання на абстрактні твердження без наведення жодного конкретного обґрунтування необхідності такого забезпечення для розгляду правовідносин у трудовій справі. Суд наділений правом задовольнити заяву про забезпечення доказів шляхом виклику та допиту в якості свідків будь-яких осіб тільки за умови дотримання вимог статті 117 ЦПК України, зокрема, щодо зазначення у такій заяві обставин, що можуть бути підтверджені заявленими свідками, а також чому не можливо викликати свідків у порядку статей 91, 197 ЦПК України. Передбачені статтею 376 ЦПК України підстави для скасування оскаржуваної ухвали та, відповідно, постановлення окремої ухвали відсутні (виділені матеріали: а.с.52-57). 
Позивачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, за змістом якої безпідставним є посилання у відзиві на дотримання судом норм матеріального та процесуального права, норми ЦПК зумисно перекручені, відзив перевантажений штучно створеними інсинуаціями та процесуальною казуїстикою (а.с.68).
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
В справі №522/6699/20 розглядається спір ОСОБА_1 до ДП «Одеський морський торговельний порт» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивача по пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
Справа №522/6699/20 як така, що виникла з трудових правовідносин, розглядається в порядку цивільного судочинства.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Цивільне процесуальне законодавство у доказуванні передбачає належність доказів (ст.77 ЦПК України), допустимість доказів (ст.78 ЦПК України), достовірність доказів (ст.79 ЦПК України), достатність доказів (ст.80 ЦПК України).
Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги та заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, вирішує суд.
Обов`язок доказування і подання доказів передбачено статтею 81 ЦПК України, відповідно до положень частини 5 даної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
       Згідно статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
       Статтею 84 ЦПК України врегульовано витребування доказів за клопотанням учасника справи у разі неможливості самостійно надати докази, при цьому визначено, що таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.
       Згідно статті 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи; заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.
       Забезпечення доказів цивільним процесуальним законодавством врегульовано нормами, що містяться у параграфі 8 Розділу 1 ЦПК України.
       Так, стаття 116 ЦПК України визначає підстави та порядок забезпечення доказів, згідно яких суд за заявою учасника справи має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Згідно статті 117 ЦПК України в заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів тощо.
       Отже, із аналізу вищевикладених норм процесуального права слідує, що у спорі, який виник, обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони; позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а якщо такий доказ не може бути поданий разом з поданням позовної заяви з об`єктивних причин, то повинен письмово про це повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений законом строк; докази, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; позивач у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів в порядку та строки, передбачені статтями 83, 84 ЦПК України; позивач про виклик свідка заяву повинен подати до або під час підготовчого судового засідання тощо. Що ж до забезпечення доказів в порядку статті 116 ЦПК України, то суд має забезпечити докази лише у випадку, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. При цьому в основі вирішення клопотання про витребування доказів, заяви про виклик свідка, рівно як і заяви про забезпечення доказів шляхом витребування доказів, допиту свідків лежить дотримання вимог щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.
       Спір, що виник, є трудовим спором про поновлення на роботі позивача, звільненого по пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Встановленню при звільненні за цією підставою підлягає скоєння працівником прогулу чи відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини. Оскільки звільнення по пункту 4 статті 40 КЗпП України є дисциплінарним стягненням, то таке має здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. 
       Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів шляхом допиту свідків та витребування письмових доказів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, з того, що визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, є завданням підготовчого провадження, в ході якого позивач не був позбавлений процесуального права реалізації права на подання доказів, витребування доказів, подання заяви про виклик свідка тощо.
       Часткове задоволення заяв та клопотань позивача на стадії підготовчого провадження не є безумовною підставою для задоволення поданої позивачем в порядку статті 116 ЦПК України заяви про забезпечення доказів шляхом витребування письмових доказів та допиту свідків, оскільки дана норма процесуального права визначає, що суд має забезпечити докази лише за певних умов, як то за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. 
       Позивачем не обґрунтовано необхідність забезпечення доказів, наявність підстав для забезпечення доказів не встановлена. 
       Обґрунтування позивачем належності доказів, а саме процесуальних рішень і матеріалів з кримінальних проваджень, матеріалів службових перевірок тощо для підтвердження вимог про поновлення на роботі позивача, звільненого по пункту 4 статті 40 КЗпП України, заява про забезпечення доказів не містить. 
       Суд не має брати до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Процесуальні рішення, матеріали з кримінальних проваджень відносно інших осіб, матеріали перевірок діяльності підприємства тощо не стосуються предмета доказування у трудовій справі позивача з конкретними підставами звільнення з роботи. 
       Підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.        Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року про відмову в забезпечення доказів в справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складено 7 червня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова