Номер провадження: 22-ц/813/7169/21 
Номер справи місцевого суду: 509/874/21
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є. М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого Комлевої О.С.,
суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2021 року про повернення заяви позивачеві у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо  предмета спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Заган Марина Анатоліївна, приватний нотаріус Перцова Марина Геннадіївна, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, постановлену під головуванням судді Панасенко Є.М., -

в с т а н о в и в:
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо  предмета спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Заган М.А., приватний нотаріус Перцова М.Г., про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно за заповітом.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2021 року позов визнано неподаним та повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права просила ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що судом постановлена помилкова ухвала, оскільки суд відмовивши у прийнятті позовної заяви позбавив її у праві звернення до суду за захистом свого порушеного права.
У своєму відзиві ОСОБА_3 зазначила, що судом першої інстанції цілком правомірно зазначено про те, що позовна заява про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно по заповіту підписана сторонньою особою, ОСОБА_6 , довіреність на яку було видано позивачем та долучено останньою до матеріалів позову, однак у самому позові представником позивача була зазначена інша особа – ОСОБА_1 .
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відмовляючи у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у вказаній справі є  ОСОБА_2 , його представником в позовній заяві зазначено адвоката Агєєву Л.І., однак до матеріалів справи не додано договір про надання правової допомоги, укладеного між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_7 чи довіреності на представництво інтересів позивача, виданої на ім`я ОСОБА_7 . Натомість додано копію довіреності на ім`я ОСОБА_6 на представництво інтересів позивача в судах усіх інстанцій, яка не зазначена в позовній заяві як представник позивача ОСОБА_2 . 
Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_8 , складений 29 травня 2020 року на користь ОСОБА_3 , посвідчений 29 травня 2020 року приватним нотаріусом Заган М.А. та зареєстрований у Спадковому реєстрі за №65894788. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/8 частини спадкового майна, що складається з 1/2 частини будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовну заяву підписано представником за довіреністю  ОСОБА_6 , копія довіреності додана до позовної заяви.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачеві.
Колегія суддів, перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про повернення заяви позивачам, зазначає наступне.
Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.
Якщо заява за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то судом застосовуються положення статті 185 ЦПК України, про що постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу позовна заява (скарга) вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається - частина 3 статті 185 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…
Розкривши поняття права на справедливий судовий розгляд в контексті права на доступ до суду, Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці зазначає, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки), п.49).
Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у пункті 1 статті 6 представлено «право на суд», разом із «правом на доступ до суду», тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), п.36).
«Право на суд» та «право на доступ до суду» не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v. Greece (Філіс), п.59; De Geouffre de la Pradelle v. France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), п.28, і Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], п.229).
Європейський Суд в своїх рішеннях підкреслює, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним та ілюзорним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), п.п.36,38).
В той же час, за певних обставин справи практичний та ефективний характер цього права може бути порушено через суворе трактування процесуального правила «надмірний формалізм».
При цьому у практиці Суду закріплено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника посуті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист.
Повернувши позов ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції, пославшись на те, що позивачем у вказаній справі є  ОСОБА_2 , його представником в позовній заяві зазначено адвоката Агєєву Л.І., однак до матеріалів справи не додано договір про надання правової допомоги, укладеного між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_7 чи довіреності на представництво інтересів позивача, виданої на ім`я ОСОБА_7 . Натомість додано копію довіреності на ім`я ОСОБА_6 на представництво інтересів позивача в судах усіх інстанцій, яка не зазначена в позовній заяві як представник позивача ОСОБА_2 , суд першої інстанції не уникнув надмірного формалізму, і тим самим позбавив позивача права доступу до суду.
Позовну заяву було підписано  ОСОБА_6 , яку  ОСОБА_2  уповноважив представляти його інтереси в судах усіх інстанцій, копія довіреності була додана до позовної заяви, проте судом першої інстанції було повернуто позовну заяву з підстав не зазначення ОСОБА_6  у позові як представника позивача та не надано відповідно до ст.185 ЦПК України строк для усунення недоліків. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.  
Беручи до уваги, що суд першої інстанції не виконав вимоги національного закону та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про право на справедливий судовий розгляд, що є складовою частиною верховенства права (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), п.35), ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2021 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду за правилами цивільного судочинства - п.4 ст.379 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - задовольнити.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2021 року скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 30 червня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра