Ухвала
4 червня 2021 року
м. Київ
справа № 322/1186/19
провадження № 61-5227ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
26 березня 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, повний текст якої складено 28 жовтня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 2 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
Заявнику необхідно було подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, зазначивши у ній підстави касаційного оскарження, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи; заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Копію ухвали суду від 2 квітня 2021 року ОСОБА_1 отримав 6 травня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
20 травня 2021 року до касаційного суду від заявника надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження. Виправлена касаційна скарга, її копії відповідно до кількості учасниківсправи тадокази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, на адресу Верховного Суду не надходили.
24 травня 2021 року до касаційного суду від заявника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке касаційним не може бути прийняте з огляду на наступне.
Конверт, в якому  ОСОБА_1 направлено клопотання, містить штрихкодовий ідентифікатор 6909510400852 та відмітку про те, що поштове відправлення надано заявником для відправлення 20 травня 2021 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого ухвалою Верховного Суду від 2 квітня 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Оскільки заявником недоліки касаційної скарги усунено частково, вказане свідчить про невиконання ним вимог ухвали у повному обсязі, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою 
і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику. 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року вважати неподаною і повернути заявнику.
Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                        С. О. Карпенко