УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження 

23 червня 2021 року 

м. Київ
справа № 140/16357/20
адміністративне провадження № К/9901/21581/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П., 

перевірив касаційну скаргу Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року (суддя Смокович В.І.) та
постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року (колегія у складі суддів Святецького В.В., Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.)
у справі № 140/16357/20
за позовом  ОСОБА_1 
до Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості, 
треті особи - Головне управління ДПС у Волинській області, Державне підприємство «Шахта №1 «Нововолинська», 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості (далі - Центр зайнятості; відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача в зарахуванні для призначення допомоги по безробіттю страхового стажу за періоди роботи з грудня 2017 року до листопада 2018 року;
- зобов`язати Центр зайнятості провести перерахунок і виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.03.2000 № 1533-ІІІ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон № 1533-ІІІ) з врахуванням страхового стажу та сплачених із заробітної плати страхових внесків за період з грудня 2017 року до листопада 2018 року, з врахуванням виплачених сум, за період з грудня 2018 року до грудня 2019 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 позов задоволено.
Відповідач оскаржив судове рішення в апеляційному порядку. 

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 змінено рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2021, виключено з резолютивної частини рішення слова: «з грудня 2017 року по листопад 2018 року», зазначивши замість обумовленого часового проміжку період - «з грудня 2017 року по вересень 2018 року»;
-          в іншій частині судове рішення залишено без змін. 

11.06.2021 відповідач подав касаційну скаргу, що 14.06.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 359/4119/17 щодо обчислення строків на звернення до суду з адміністративним позовом. Позивач перебував на обліку в Центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю з 2018 року, з цього моменту не мав перешкод довідатися про підстави призначення йому допомоги в мінімальному розмірі, тому позов підлягав залишенню без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду. Центр зайнятості не здійснює контроль за сплатою єдиного внеску, не проводить зарахування періоду роботи до страхового стажу та у своїй роботі керується даними Державного реєстру виключного для призначення допомоги по безробіттю. Реалізація передбаченого права застрахованої особи на допомогу по безробіттю пов`язане з наявністю у неї певного страхового стажу, обов`язковою умовою для визначення якого є сплата страхових внесків самою застрахованою особою або страхувальником. Позивач не позбавлений права вимагати відшкодування йому шкоди, заподіяної несвоєчасною сплатою страхових внесків, внаслідок чого він був позбавлений права на отримання допомоги по безробіттю у спірному розмірі від роботодавця, з чиєї вини була заподіяна така шкода. У випадку погашення заборгованості зі сплати єдиних соціальних внесків Державним підприємством «Шахта № 1 Нововолинська» та відображення цієї інформації у Державному реєстрі у відповідача будуть наявні підстави для здійснення перерахунку допомоги по безробіттю. Пенсійний фонд України в межах компетенції вживав заходи щодо погашення заборгованості по єдиному внеску та захисту соціальних прав найманих працівників вугільних підприємств області. Справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для правозастосовчої практики, та має для Центру зайнятості виняткове значення, оскільки стосується призначення громадянам допомоги по безробіттю за відсутності страхового стажу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування. 

Строк на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021, встановлений у ч. 1 ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) закінчився 10.06.2021. 
Центр зайнятості у касаційній скарзі заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 11.05.2021, обґрунтовуючи це тим, що отримав на електронну адресу повний текст цієї постанови 13.05.2021, на підтвердження чого надає роздруківку листа Восьмого апеляційного адміністративного суду на електронну пошти Центру зайнятості (351@volsz.gov.ua).
Зважаючи на документальне підтвердження дати отримання копії оскаржуваного у цій справі судового рішення, Суд вважає, що строк на касаційне оскарження слід поновити відповідно до ч. 2 ст. 329 КАС України. 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У цій справі оскаржуються дії Центру зайнятості щодо питання призначення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.
За предметом спору ця справа не належить до категорії справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального провадження (ч. 4 ст.12 КАС України).
Тому, Волинський окружний адміністративний суд в ухвалі від 01.12.2020 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Проте Центр зайнятості у касаційній скарзі не визначає проблемне питання, відповідь на яке потребувала б викладення судом касаційної інстанції нового висновку щодо застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів подібних правовідносин, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах Закону № 1533-ІІІ, Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Тому, Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики та не вбачає обставин, зазначених у пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Також Суд зауважує, що оцінка «винятковості» справи для учасника справи може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. 
Натомість, обґрунтування Центром зайнятості такої обставини зводиться лише до загального формулювання щодо «винятковості» питання призначення особи допомоги по безробіттю, що не вирізняє цю справу з-поміж інших аналогічних судових справ цієї категорії спорів.

Крім того, суд апеляційної інстанції переглянув рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 відповідно до висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі           № 688/947/17, від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а, які зводяться до того, що особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 359/4119/17, на яку покликається Центр зайнятості, викладено загальний висновок щодо застосування ст. 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017). Проте, доводи касаційної скарги щодо застосування аналогічних ст. 121, 122 КАС України (у чинній редакції) стосуються переоцінки обставин справи, що виходить за межі перегляду судових рішень судом касаційної інстанції, встановлені у ст. 341 КАС України.

Зважаючи на викладене, Суд не вбачає обставин, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Задовольнити клопотання про поновлення строку. Поновити строк на касаційне оскарження судових рішень. 
2.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі                      № 140/16357/20.
3.          Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб